Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання дитини. Позовна заява мотивована тим, що 20.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 19.07.2022 року розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/2447/22. У шлюбі у сторін народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував, що з вересня 2021 року він із [PERSON] разом не проживає, через постійні сварки та не розуміння один одного, [PERSON] фактично в вересні 2021 році зібрала речі, залишила позивача, дітей та виїхала з квартири де проживало подружжя. З того моменту, [PERSON] та діти не бачились, відповідач не цікавиться дітьми, не піклується про них, не доглядає та не виховує, коштів на їх утримання не надає. З вересня 2021 року спільні діти сторін постійно проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач має фінансову спроможність забезпечувати дітей всім необхідним. Працює з 08.10.2022 року в ТОВ «ТЕЛІБІЛД» на посаді керівника відділу збуту, має стабільну та високу заробітну плату. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу №713 від 17.08.2015 року він є власником квартири. Донці [PERSON] станом на момент подання позовної заяви виповнилось повних 15 років, а тому вона відповідно до діючого законодавства України має право самостійно обирати з ким з батьків проживати. Отже, у позовній заяві питання щодо визначення її місця проживання не ставиться. Позивач зазначав, що все викладене вище у позовній заяві повністю підтверджує факт самостійного виховання ним дітей. Встановлення факту самостійного виховання необхідне йому для оформлення документів на отримання соціальної допомоги на дітей, що виховуються одним із батьків, а також для реалізації його прав передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує дітей, в тому числі але не виключно, для реалізації права щодо переміщення позивача та дітей, зняття з реєстрації місця проживання тощо. Також, на теперішній час багато організацій потребують згоди одного з батьків або в разі відсутності необхідно надавати документ, який підтверджує факт самостійного виховання. З наведених\~підстав позивач\~просив суд\~визначити місце\~проживання малолітньої\~дитини -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~разом з\~батьком -\~ [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просив суд встановити факт, що він, [PERSON] , є чоловіком, який самостійно виховує неповнолітню дитину до 18 років [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.1-8). 14 квітня 2025 року представником третьої особи [PERSON] до матеріалів справи долучено висновок №5/6-48 від 31.03.2025 року про недоцільність визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с.100-102). 11 червня 2025 року представником позивача адвокатом Володченковим Є.Ю. надано суду письмові пояснення, в яких останній вказував, що минуло майже три роки як подружжя шлюб розірвало та майже чотири роки як сторони не проживають разом. Ініціатором розірвання шлюбу був також [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу було те, що особи не знайшли спільної мови, відсутність взаєморозуміння та сварки. [PERSON] ще у 2021 році просив відповідача спокійно через органи РАЦС подати документи на розірвання шлюбу, але відповідач вже тоді ігнорував будь-які прохання [PERSON] . Через такі дії [PERSON] був змушений подати до суду позов про розірвання шлюбу. Також, як вказував представник, тотожна ситуація відбувається і зараз, відповідач ігнорує будь-які прохання [PERSON] , навіть якщо вони стосуються власних дітей. Щодо висновку №5/6-48 від 31.03.2025 року зазначав, що ніякої домовленості щодо того хто наразі виховує та доглядає дітей немає. Відповідач фактично у 2021 році сказала, що їде в інше місто на постійне місце проживання, а коли у неї буде бажання - то забере дітей у [PERSON] , тобто, на думку позивача, це було зазначено як факт, а не домовленість. Відповідача не цікавило яким чином [PERSON] буде утримувати та доглядати дітей, який чином від зможе поєднувати роботу та догляд за дітьми, тощо. Відтак, викладене у висновку №5/6-48 від 31.03.2025 року не відповідає дійсності. Також, сторона позивача звертала увагу на те, що відповідач бачилася з дітьми лише двічі за останні майже чотири роки протягом декілька годин, тому [PERSON] і зазначив у позові про те, що відповідач та діти не бачаться, оскільки така тривалість зустрічей не відображає їх системність. Крім того, вказував, що висновок містить протилежні за значенням факти щодо фінансової допомоги зі сторони відповідача, зокрема у листі Дніпровського міського центру соціальних служб від 18.03.2025 року №2/01-14-909 зазначено: « [PERSON] проживає разом з дітьми, мати дітей проживає окремо, але підтримує спілкування з [PERSON] та [PERSON] , фінансово допомагає». Однак, позивач зазначав, що з 2021 року відповідачем взагалі не надавалось коштів на утримання та розвиток дітей. Висновок №5/6-48 від 31.03.2025 року не містить жодного доказу такої допомоги, тому відомості вказані у висновку щодо надання відповідачем фінансової допомоги позивачу, не відповідають дійсності та нічим не підтверджується. Також, не підтверджується твердження, викладене у листі від 18.03.2025 року №2/01-14-909 стосовно того, що відповідач підтримує спілкування з дітьми, жодного доказу такого спілкування не надано. У висновку №5/6-48 від 31.03.2025 року також зазначено про відсутність спору між сторонами та недоцільність визначення місця проживання дітей з позивачем. Між тим, сторона позивача не погоджується із вказаним, зокрема через те, що спір між сторонами існує, відповідач ігнорує будь-які прохання позивача. Діти не можуть виїхати за кордон на змагання, на відпочинок. Позивач не може змінити дітям місце реєстрації. Позивач через посилення військової агресії та систематичні обстріли не може вивезти дітей за кордон, оскільки не має відповідного дозволу на виїзд дітей за кордон від відповідача. Також, позивачем підіймалось питання щодо продажу квартири у м. Дніпрі, де вони проживають зараз з метою переїзду у більш безпечні місця, але поки це питання теж не вирішено, оскільки позивач не може зняти з реєстрації дітей у цій квартирі та продати її. Також 14.05.2025 року [PERSON] письмово звертався до відповідача щодо необхідності надати нотаріально завірену згоду на виїзд дітей за кордон, а також, нотаріальну згоду на зняття дітей з реєстрації, на що 05.06.2025 року відповідач надала відповідь про відмову у наданні таких згод з посиланням на те, щоб всі питання [PERSON] вирішував виключно в судовому порядку. Відтак, задоволення позовних вимог є життєво важливою обставиною, оскільки без цього фактично обмежується реалізація прав дітей, передбачених Конституцією та законами України, зокрема: порушення права дітей на свободу пересування; неможливість зміни місця реєстрації дітей без згоди матері; неможливість оформлення соціальної допомоги без встановлення факту самостійного виховання; гарантування стабільного правового статусу дитини. Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд врахувати неможливість реалізації законних прав дітей через формальну відсутність рішення про визначення місця проживання, звернути увагу на небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки, врахувати інтереси самих дітей, їх думку, стабільність умов проживання та догляду, а також недопустимість штучного обмеження в реалізації їхніх прав через відсутність згоди матері, а також встановити факт самостійного виховання, який має юридичне значення не лише для оформлення соціальних пільг, а й для забезпечення базових прав (а.с.126-131). 11 червня 2025 року представником позивача адвокатом Володченком Є.Ю. до матеріалів справи було долучено листи від 14.05.2025 року, та від 21.05.2025 року, на які міститься посилання у додаткових поясненнях (а.с.155-156). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 листопада 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (а.с.52-53). Ухвалою судді від 20 січня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справи та призначено підготовче судове засідання (а.с.71-72). 19 серпня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.179). Представник позивача адвокат Володченков Є.Ю. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.171-172). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подавала. Представник третьої особи Голик О.І. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, поданий суду висновок №5/6-48 від 31.03.2025 року підтримала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.185). Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Судом встановлено, що з 20.10.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року (цивільна справа №201/2447/22) (а.с.18-20). Від шлюбу сторони мають дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими Жовтневий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актові записи №1474 та №677, відповідно (а.с.21,25). В матеріалах справи міститься заява від 16.07.2024 року, підписана донькою сторін - [PERSON] , в якій остання вказувала, що батько забезпечує її з братом [PERSON] всім необхідним, виховує та піклується та, з посиланням на ч.4 ст. 160 Сімейного Кодексу України, зазначала, що підтверджує те, що вона проживає і обирає в подальшому проживати разом з батьком [PERSON] (а.с.22). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.06.2024 року, складеного комісією у складі: голови комісії - голови правління ОСББ «ПЕРЕМОГА 2018» Китайгородським О.П., та членами комісії: [PERSON] та Гацко М.В. вбачається, що сім`я із трьох осіб, а саме: батько [PERSON] , та діти: [PERSON] , [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Мати відсутня за адресою реєстрації, не проживає тривалий час. Санітарний стан житлового приміщення відмінний, зроблений свіжий ремонт, недоліків не виявлено. Взаємовідносини в сім`ї відмінні, батько має відмінні відносини з сусідами, забезпечує дітей всім необхідним, має стабільну роботу, займається спортом. Відносини між батьком та дітьми відмінні, проживають у злагоді та порозумінні (а.с.28). Також, 06.06.2024 року комісією в особі голови правління ОСББ «ПЕРЕМОГА 2018» - Китайгородського О.П., та двох сусідів-свідків: [PERSON] , [PERSON] було складено акт про встановлення факту проживання громадянина, з якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] фактично втрьох проживають за останні два роки: [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). Матеріали справи містять пояснення [PERSON] , який є близьким другом [PERSON] та його дітей, та пояснення [PERSON] , яка є близькою подругою [PERSON] та його дітей, у яких зазначено, що з вересня 2021 року [PERSON] та його діти: [PERSON] , [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з ними не мешкає, про дітей не піклується. [PERSON] самостійно забезпечує дітей всім необхідним, приділяє їм достатньо уваги та піклується про них (а.с.30,33). Згідно наказу №22-246 від 07.10.2022 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду керівника відділу збуту ТОВ «ТЕЛІБІЛД» з 08.10.2022 року за основним місцем роботи з посадовим окладом 50000 грн. на місяць (а.с.37). Відповідно до довідки про доходи №634-24 від 03.06.2024 року, [PERSON] за період з травня 2023 року по квітень 2024 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 667\~147 грн. (а.с.38) До матеріалів справи також долучений договір купівлі-продажу квартири від 17.08.2015 року, зареєстрований в реєстрі під №713, з якого вбачається, що [PERSON] продавець та [PERSON] покупець, уклали вказаний договір про купівлю-продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.39-42) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42399404 від 17.08.2015 року виданого приватним нотаріусом Гуфман Я.С., власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2015 року (а.с. 39-42, 43-44). Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №285 від 11.06.2024 року, за результатами огляду [PERSON] встановлено, що психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання опіки та піклування над дитиною відсутні. (а.с.45) Висновком Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №5/6-48 від 31.03.2025 року встановлено за недоцільне визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с.100-102) З вищевказаного висновку вбачається, що 13.03.2025 року представниками управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району ДМР був здійснений вихід до родини за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою знаходиться 3-х кімнатна квартира, в якій зроблено ремонт, для проживання дітей виділено окремі кімнати, які облаштовані всім необхідним для комфортного проживання та розвитку. З матір`ю дітей [PERSON] встановлено контакт, яка надала письмові пояснення, що проживає в м. Ужгороді, будує нові відносини, має роботу, яка пов`язана з відрядженнями по Україні та за кордоном. Крім того, [PERSON] наголошувала, що з батьком дітей домовилася, що поки вона влаштовує особисте життя та кар`єрний ріст, діти будуть проживати разом з батьком. Батько виконує усі обов`язки, надаючи необхідну підтримку, забезпечення і піклування про дітей. Мати за можливості спілкується з дітьми, іноді вони зустрічаються, фінансово не допомагає. Жінка вважає та не заперечує, що наразі найкращим є ситуація, що діти проживають з батьком, а далі будуть слідкувати за розвитком подій і коригувати ситуацію за потреби. Також, з посиланням на лист Дніпровського міського центру соціальних служб від 18.03.2025 року №2/-01-14-909 вказували, що [PERSON] проживає разом з дітьми. Мати дітей проживає окремо, але підтримує спілкування з [PERSON] та [PERSON] , фінансово допомагає. Батьківський потенціал чоловіка розвинений на належному рівні для забезпечення повноцінного виховання дітей, умови проживання добрі. Зі слів дітей, вони мають бажання і надалі проживати з батьком. Крім того, у висновку зазначалося, що у листі Дніпровської гімназії №35 ДМР від 05.03.2025 року №91 зазначено, що батько [PERSON] , систематично відвідує заклад освіти, цікавиться успіхами сина у навчанні, його поведінкою та емоційним станом, регулярно спілкується з класним керівником та відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] , рідше підтримує зв`язок з класним керівником, оскільки за її словами, часто перебуває у довготривалих відрядженнях. Вказували, що в матеріалах справи містяться пояснення [PERSON] та [PERSON] , які зазначають, що [PERSON] ніхто не бачив з вересня 2021 року. Однак, інформація не була перевірена, оскільки відсутні контактні дані осіб. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні [PERSON] та його донька [PERSON] . Чоловік повідомив, що в них з колишньою дружиною дійсно немає спору\~щодо визначення\~місця проживання\~дітей. [PERSON] та [PERSON] підтримують зв`язок з матір`ю, інколи зустрічаються. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed