Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 07.03.2017 року\~між АТ «Райффайзен Банк Аваль»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про надання банківських послуг у сфері страхування №010/0225/82/0200113 строком на 48 місяців. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав суму кредиту (ліміт кредитної лінії/овердрафт) в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором. 20.10.2023 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення права вимоги №114/2-64. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 010/0225/82/0200113 від 07.03.2017 року. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №010/0225/82/0200113 від 07.03.2017 року становить 106 052,72 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати, понесені ним при зверненні до суду з вказаним позовом. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 01.05.2025 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Позиція учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судові засідання, призначені на 14.07.2025 та 29.09.2025, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, які повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом установлено, що 07.03.2017 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування за №010/0225/82/0200113. У п. 1.1 Договору зазначено, що з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (надалі кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за картковим рахунком. Відповідно до п.1.2 Договору ліміт кредиту складає 200\~000,00грн. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. Згідно п.1.3 Договору розмір поточного ліміту кредиту на час укладення договору складає 10\~000,00грн. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 07.03.2017 та закінчується 07.03.2021 (п. 1.4. Договору). Проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом\~процента ставка фіксована, 45% річних (п.1.5. Договору). Зазначений договір був підписаний [PERSON] разом з додатком №1, заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна карта», що свідчить про те, що позичальник погодився на умови надання кредиту, що викладені у зазначених документах. До матеріалів справи, також долучено довідку про умови кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора»/»Кредитна картка World»/«Кредитна картка Базова»/« [INFO] », яка також підписана відповідачем. Факт отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним вище кредитним договором підтверджується випискою по рахунку, де відображені всі операції по картковому рахунку за період з 07.03.2017 -24.10.2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості по картковому кредиту вбачається, що станом на 24.10.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 106\~052,72 грн, яка складається з: 72\~471,00 заборгованість за дозволеним овердрафтом, 33\~581,72грн заборгованість за недозволеним овердрафтом. 20.10.2023 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-64, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.2.3 зазначеного договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.10.2023 року до договору відступлення права вимоги №114/2-64 від 20.03.2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/0225/82/0200113 від 07.03.2017 року. 28.04.2025 позивачем на адресу [PERSON] направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву стверджує про відсутність у нього заперечень щодо позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 2\~ст.1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст.ст.1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2\~ст.1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] не спростований, доказів погашення заборгованості ним не надано, а тому суд вважає доведеним, що відповідач мав заборгованість перед первісним кредитором за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» необхідно стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0225/82/0200113 від 07.03.2017 року в сумі 106 052,72 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Пунктом 1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved