Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

28.05.2025 року представник позивача [PERSON] , який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1520663 від 27.05.2025 року, звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 8000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивача в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною 3-річного віку. Вимоги мотивує тим, що з серпня 2022 року сторони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] та з лютого місяця 2024 року сторони припинили разом проживати, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені. З часу припинення спільного проживання відповідач, як батько дитини, не надає жодної допомоги на утримання позивача. Позивачці одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Офіційно відповідач не працює, однак підробляє та отримує значні прибутки. На теперішній час малолітня дитина проживає з позивачкою, саме вона доглядає дитину, відповідач, являючись батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому представник просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини та на утримання матері дитини (як зазначено в позовній заяві дружини). Ухвалою судді від 03.06.2025 року по справі відкрито провадження та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.06.2025 року представник відповідача за договором адвокат Златєв П.Д., надав до суду відзив на позовну заяву, в який визнав позовні вимоги частково, а саме на утримання сина відповідач погодився сплачувати по 2000,00 грн. щомісячно, а на утримання позивача взагалі просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з початку лютого 2024 року позивачка виїхала за кордон і з того часу проживає у Бельгії разом з батьками. За цей час вони систематично спілкувалися, також відповідач щомісячно надсилав кошти позивачці на утримання дитини. З початку червня 2024 року, у зв`язку з воєнним станом, відповідач офіційно не працює, тимчасові неофіційні роботи значно зменшилися. Стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 8000 грн. та на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку в розмірі 4000 грн. призведе до виникнення у відповідача важкого матеріального становища та унеможливить виконання рішення суду. Щодо неможливості надання матеріальної допомоги матері дитини до досягнення дитиною трьох років, то представник зазначає, що відповідач офіційно не працює, його матір [PERSON] є інвалідом третьої групи та він, як син, зобов`язаний піклуватися про батьків та надавати їм допомогу. Право на аліменти у дружини матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка та він спроможний надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, просить врахувати що в зв`язку з воєнним станом відповідач не працює, з початку червня 2024 року тимчасові неофіційні роботи значно змінились, те що його матері потрібна матеріальна допомога, через стан її здоров`я (інвалід третьої групи). 23.06.2025 року представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Звертає увагу на те, що дитині не має трьох років, придбання памперсів, дитячого харчування належної якості, засобів та догляду за дитиною, серветок, одягу для дитини, забезпечення її розвиваючими іграшками, та інше, щомісяця виходить більше 16\~000,00 грн., тому розмір запропонованих відповідачем аліментів в розмірі 2000 грн. не буде відповідати витратам на дитину. Відповідач є працездатним, інших дітей яким би він сплачував аліменти немає, стан здоров`я у відповідача задовільний. Щодо посилання відповідача на утримання матері, то матір відповідача отримує грошову допомогу від держави та відповідач не надав доказів, що він якимось чином допомагає матері. Більш того, матір відповідача працює за кордоном та отримує прибутки. Відповідач фактично мешкає та працює в м.Одеса. Він не мешкає за місцем реєстрації та не заперечує у відзиві, що неофіційно працює, а посилається лише на те, що тимчасові неофіційні роботи зменшились. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача, представник звертає увагу, що у ст.84 СК України законодавець закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, тобто саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Сторони по справі та їх представники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача\~ [PERSON] 29.09.2025 року надав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] надав 26.09.2025 року через систему «Електронний суд» клопотання (заяву) про розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника, зазначив про часткове визнання позовних вимог, тому просив задовольнити їх саме в цій частині в іншій частині просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею \~повноліття. Судом встановлено, що сторони не перебували в офіційному шлюбі, але з серпня 2022 року по лютий місяць 2024 року проживали разом однією сім`єю, це фактично не оспорюється сторонами. Так, під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 06 січня 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про народження №14 від 05.01.2024 року. У свідоцтві в графі «батько» вказаний [PERSON] та в графі «мати» [PERSON] (а.с.6 на звороті). Судом встановлено, що домовленості про утримання сина між сторонами не досягнуто, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає.\~ За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2024 року - 2 563 грн., віком від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року - 3 196 грн., з 01 січня 2025 року розмір залишився незмінним (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»). Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідач є особою працездатного віку, з його слів допомагає матері, яка є інвалідом третьої групи, але доказів надання допомоги матері не надав, водночас, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Досліджену судом довідку старости Виноградненського старостінського округу Михайлова І. за вих.№330 від 05.06.2025 року, суд не приймає до уваги, яка належний доказ, так як вона підтверджує тільки той факт, що відповідач ніде не працює на території с.Виноградне. Окрім цього староста села не може бути впевненим в цьому твердженні, так як це не відноситься до його компетенції та він не може контролювати особу у її працевлаштуванні або підробітках. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 8\~000,00 грн. щомісяця для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні, та дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи не доведено матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. При визначенні розміру аліментів на сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 4\~000,00 грн. щомісяця. Відповідно вимогам ст. 191 СК України аліменти стягуються з дня пред`явлення позову, тобто з 28.05.2025 року. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то вона також підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що спільна дитина сторін, яка проживає з позивачкою, не досягла трьох років. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, є фізично здоровим, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи, а також в позовній заяві зазначено, що відповідач не має постійного заробітку, але доказів того що він не може надавати дружині матеріальну допомогу за станом здоров`я, або з інших причин суду надано не було. Визначаючи розмір стягуваємих аліментів суд враховує той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, судом вже вирішено стягувати з нього 4000,00 грн. аліментів не утримання сина, тому вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, який просить стягувати позивач, до 2000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст. 141 ЦПК \~України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. за одну вимогу, за дві - розмір судового збору складає 2422,40 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial