Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

01 вересня 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами в загальному розмірі 36499,16 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001450621101, за яким останній видано кредит у сумі 19797,6 грн. 08.06.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001892858601, за яким останній видано кредит у сумі 4000 грн. Відповідач користувалась кредитними коштами, однак у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасила заборгованість за кредитами відповідно до умов договорів, внаслідок чого станом на 07.05.2025 заборгованість за кредитним договором № 2001450621101 від 12.11.2019 становить 33150,45 грн., з яких: 19797,6 грн. заборгованість за кредитом, 13352,85 грн. заборгованість за процентами та за кредитним договором № 1001892858601 від 08.06.2021 в сумі 3348,71 грн., з яких: 2333,42 грн. заборгованість за кредитом; 0,39 грн. заборгованість за процентами; 1014,9 грн. заборгованість за комісією, а всього заборгованість за двома договорами становить 36499,16 грн. Ухилення відповідача від виконання свого зобов`язання за вказаними кредитними договорами порушує права позивача, в зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримала 03.09.2025, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Позовну заяву з додатками відповідачу було направлено за його місцем реєстрації безпосередньо позивачем рекомендованим листом з описом вкладення (а.с.47-49). У визначений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.11.2019 [PERSON] підписала заяву № 2001450621101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». У заяві відповідач підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; просила відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфіковану) зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. Вказаним договором передбачені такі умови: розрахунковий день - 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дня надання кредитного ліміту; стандартна процентна ставка - 47,88 % річних; реальна річна процентна ставка - 47,88% річних; у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62 % річних (а.с.15). Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] , підписавши його, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.15зв). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001450621101 від 12.11.2019, де боржником значиться [PERSON] 12.11.2019 встановлено кредитний ліміт у сумі 5000 грн., 29.05.2020 збільшено кредитний ліміт до 9500 грн., 11.09.2020 збільшено кредитний ліміт до 14500 грн., 20.01.2021 збільшено кредитний ліміт до 19500 грн., 27.02.2022 збільшено кредитний ліміт до 19498 грн., 16.03.2022 збільшено кредитний ліміт до 19797 грн. Процентна ставка складає 47,88 % річних (а.с.26зв). Відповідно до положень публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції станом на час укладення Договору, банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміт або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS- повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, Клієнт протягом 30 календарних днів\~ повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS- повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою (а.с.18-23). 08.06.2021 [PERSON] підписала заяву № 1001892858601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». У заяві відповідач підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Вказаним договором передбачені такі умови: сума кредиту 4000 грн., в тому числі на загальні споживчі цілі 4000 грн. та для сплати разової комісії 0,00 грн., розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки - 0,01 %; разова комісія 0 % від суми кредиту + 0,00 грн.; зміст послуги якої визначено у ДКБО (договір комплексного банківського обслуговування), схема повернення кредиту ануїтетна (а.с.13-14). Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] , підписавши його, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.14зв). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. З платіжної інструкції від 08.06.2021, розрахунків заборгованості та виписок по рахунку вбачається, що позивач свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договорами та в межах встановлених кредитних лімітів (а.с.27-39). При ухваленні рішення суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, у якій банк просив протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги здійснити погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів, проте відповідач заборгованість не погасила (а.с.24-26). Згідно з розрахунком, станом на 07.05.2025 заборгованість за кредитним договором № 2001450621101 від 12.11.2019 становить 33150,45 грн., з яких: 19797,6 грн. заборгованість за кредитом, 13352,85 грн. заборгованість за відсотками та за кредитним договором № 1001892858601 від 08.06.2021 в сумі 3348,71\~ грн., з яких: 2333,42 грн. заборгованість за кредитом; 0,39 грн. заборгованість за процентами; 1014,9 грн. заборгованість за комісією, а всього заборгованість за двома договорами становить 36499,16 грн. (а.с.27зв.-32). Враховуючи встановлені обставини, вимоги чинного законодавства, умови кредитних договорів, суд вважає, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 2001450621101 від 12.11.2019 у розмірі 33150,45 грн., з яких: 19797,6 грн. заборгованість за кредитом, 13352,85 грн. заборгованість за процентами та за кредитним договором № 1001892858601 від 08.06.2021 в сумі 2333,81 грн., з яких: 2333,42 грн. заборгованість за кредитом; 0,39 грн. заборгованість за процентами, а всього стягнути 35484,26 грн. заборгованості за двома договорами. Разом з тим в частині стягнення суми заборгованості за комісією в загальному розмірі 1014,9 грн. по договору № 1001892858601 від 08.06.2021, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 5.7.3 - 5.7.4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції станом на час укладення договору № 1001892858601 від 08.06.2021, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів. Разова комісія сплачується у дату переказу Споживчого кредиту та розраховується у відсотках від суми Споживчого кредиту, якщо інше не визначено у Заяві на приєднання до Договору. При цьому даним пунктом Договору Клієнт уповноважує Банк здійснити переказ суми Разової комісії, визначеної у Заяві на приєднання до Договору на користь Банку (утримати із суми Споживчого кредиту). Як вбачається з матеріалів справи, у кредитному договорі № 1001892858601 від 08.06.2021 передбачено, що сума кредиту становить 4000 грн., з яких 4000 грн. на загальні споживчі цілі та 0,00 грн. одноразова комісія. Крім того, встановлено і розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) висловлено правову позицію про те, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії\~ кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня\~ 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Як вбачається з кредитного договору № 1001892858601 від 08.06.2021 за користування кредитом з 08.06.2021 Позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 %, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежі. Разом з тим, при розгляді справи судом встановлено відсутність доказів про те, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе додаткові послуги, які надавалися поза межами інформування про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право вимагати безоплатно один раз на місяць. У відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Таким чином, суд вважає, що у стягненні заборгованості за щомісячною комісією за обслуговування кредиту слід відмовити. Згідно платіжної інструкції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с.1). Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 97,22% (35484,26 *100/36499,16), суд розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в загальному розмірі 2355,06 грн. (2422,40*97,22/100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial