Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.01.2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачкою виявився невдалим, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна немає. Просить розірвати шлюб, який укладено 03.01.2023 року з [PERSON] . Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи в її відсутність також суду не надала. Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до актового запису про шлюб №3 від 03.01.2023 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Від шлюбу сторонимають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №303 від 19.07.2023 року. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 ст.56СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуютьсятривалий час, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер.Спір про поділ спільного майна відсутній. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки позивачем не ставилося питання про стягнення з відповідачки судових витрат, останні залишаються по фактично понесеними.

Outcome: approved