Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 03.03.2025 [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 27.05.2002 по 20.01.2022, визнання спільним сумісним майном подружжя електричної підстанції КТП-630 кВ № 275 вартістю 228000,00 грн, розташованої в [ADDRESS] , електричної підстанції 110/35/10 кВ вартістю 3963784,38 грн, розташованої в [ADDRESS] , територія РЕМ; визнання права власності на частину майна: електричну підстанцію КТП-630 кВ № 275 вартістю 228000,00 грн, розташовану в [ADDRESS] , електричну підстанцію 110/35/10 кВ вартістю 3963784,38 грн, розташовану в [ADDRESS] , територія РЕМ. В обґрунтування позову посилається на те, що з 1988 року по 26.02.1992 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб був розірваний з формальних підстав, але подружжя надалі продовжило спільно проживати, вести спільне господарство, мати спільний побут і бюджет, спільно виховувати дитину та мати усталені відносини, притаманні подружжю. 07.06.2005 подружжя за спільні кошти придбало електричну підстанцію КТП-630 кВа № 275, розташовану в [ADDRESS] , за що позивач особисто заплатила кошти в сумі 114000,00 грн, також за біржовим договором купівлі-продажу від 09.11.2006 подружжя за спільні кошти придбало реконструйовану електричну підстанцію 110/35/10 кВ вартістю 3963784 грн, розташовану в [ADDRESS] , яку оформили на відповідача [PERSON] . За цю підстанцію позивач особисто частково розрахувалась з продавцем простими векселями на суму 2000000,00 грн. 2. Рух справи Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2025 року справу направлено за підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. \~ \~ \~ \~04.04.2025 справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 7 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 4 серпня 2025 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду. 3. Аргументи учасників справи 06.06.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивачка після розірвання шлюбу проживала однією сім`єю з [PERSON] , за час спільного проживання набули у спільну сумісну власність дві електричні підстанції, наразі вони спільно не проживають, бажають поділити спільне сумісне майно подружжя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 26 травня 1992 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим 26.05.1992, актовий запис № 213. Згідно з довідкою № Р-03-1935 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради 19.01.2021, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом з [PERSON] та [PERSON] . За договором купівлі-продажу від 07.06.2005 [PERSON] придбав у ТОВ «НОМ І Т» електричну підстанцію КТП 630 кВА № 275, що знаходиться в [ADDRESS] . У пункті 10.4 вказаного договору покупець зазначив, що, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , ним була отримана згода на укладення попередніх договорів, договорів про внесення змін та доповнень, додаткових договорів, договорів про розірвання стосовно правочину щодо придбання зазначеного вище товару за кошти, що є спільною сумісною власністю. Придбаний товар також буде об`єктом права спільною сумісною власності як такий, що набувається під час фактичних шлюбних відносин. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 382 від 08.06.2005 ТОВ «НОМ і Т» прийнято від [PERSON] 50% оплати за договором від 07.06.2005 за підстанцію КТП 630 кВА № 275 в сумі 114000,00 грн. За Біржовим договором купівлі-продажу від 09.11.2006, зареєстрованим на Українській Товарній біржі за № 586912 від 09.11.2006, [PERSON] купив реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться в [ADDRESS] , загальною вартістю 3963784,38 грн. Позивачка [PERSON] 09.11.2006 надала письмову згоду на укладення [PERSON] на купівлю вказаної підстанції як цивільна дружина. 09.11.2006 [PERSON] передала в оплату реконструйованої підстанції 110/35/10 кВ векселі на суму 2000000 грн. 5. Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом частини першої статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між собою. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі і гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (частини перша третя статті 61 СК України). В силу положень частин другої, четвертої статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною другою статті 373 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~ \~ \~ \~Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» трансформаторна підстанція - це електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії. У статті 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що електроустановка - комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії. Державним класифікатором будівель і споруд трансформаторні станції та підстанції місцевих електромереж віднесено до інженерних споруд. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін. Визначення трансформаторної підстанції наведене у ДГС 24291-90 «Електрична частина електростанції та електричної мережі. Терміни та визначення». Відповідно до ДГС 24291-90 електрична підстанція - це електроустановка, призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії, складається з трансформаторів або інших перетворювачів електричної енергії, пристроїв управління, розподільних і допоміжних пристроїв по ДГС 19431. В свою чергу, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 4 статті 656 ЦК України в редакції від 18.10.2006, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Частиною 1 статті 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Статтею 334 ЦК України визначено момент набуття права власності за договором. Так, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (частина третя статті 334 ЦК України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц вказала, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційний Суд України у рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09 червня 2021 року у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20) та від 01 вересня 2021 року у справі №523/9720/17 (провадження №61-7715св21). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 6. Висновки суду Судом встановлено, що сторони під час спільного проживання придбали за договорами купівлі-продажу дві трансформаторні підстанції, які є об`єктами нерухомого майна. Однак в порушення вимог цивільного законодавства договори купівлі-продажу цього нерухомого майна не були посвідчені нотаріально та право власності на ці об`єкти не було зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відтак, внаслідок цього право власності у сторін на спірне майно не виникло, а тому підстави для його поділу відсутні. З цих підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги і щодо визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки він не матиме для сторін юридичного значення. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір необхідно покласти на позивачку. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed