Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 682/2178/24 за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Кучерук Т.М., до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказано, що починаючи з грудня 2021 року, позивач розпочав свою господарську-торгівельну діяльність шляхом здійснення роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. 08.12.2021 року [PERSON] орендував нежитлове приміщення магазин « [INFO] », який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 38 кв.м., де безпосередньо і здійснював продаж продуктами харчування та алкогольними напоями на підставі ліцензії. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022, з 05 год. 30 хв., 24.02.2022 на території України, у зв?язку із військовою агресією 28.02.2022 наказом Хмельницької військової адміністрації № 15/55/2022-нс заборонено з 00 год. 00 хв. 1 березня 2022 року і до закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки на території області торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі. На виконання зазначеного наказу позивачем було прибрано алкогольні напої та речовини, вироблені на спиртовій основі із прилавку та переміщено до складського приміщення та продовжив продаж лише продуктів харчування. 11.03.2022 [PERSON] як зазвичай здійснював свою господарську діяльність в магазині « [INFO] », який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Близько 15 години дня до магазину увірвалися двоє чоловіків, які не представляючись та не повідомляючи, хто вони такі, не показуючи своїх посвідчень, почали у агресивній формі стверджувати, що нібито [PERSON] порушує встановлену заборону на торгівлю алкогольними напоями та здійснює її реалізацію. Вказані люди були озброєні автоматичною зброєю АКС-74 з пристебнутими магазинами та спущеними запобіжниками, пістолетами, ножами. На що позивач повідомив, що алкогольні напої не продає, окрім пива, так як станом на 11.03.2022 року торгівля пивом та маловмісними спритними напоями була дозволена, про заборону продажу алкоголю знає, тому в магазині на стелажах та прилавках немає, на що останні почали погрожувати застосувати до [PERSON] фізичну силу шляхом завдання побоїв останньому та матеріальної шкоди магазинові, якщо він не зізнається на відеокамеру у тому, що продає алкоголь. [PERSON] відмовився виконувати їх «накази», на що дані особи, не маючи на те жодних правових підстав, почали здійснювати обшук магазину « [INFO] » з метою виявлення алкогольної продукції. Перевіривши кожен закуток, коробки, прилавки, не знайшовши його в магазині, запитали [PERSON] , де він його зберігає. [PERSON] , побоюючись за своє здоров?я, повідомив останнім, що алкоголь запакований в ящики та зберігається на складі. Після чого невідомий чоловік почав нищити алкогольні напої один за одним та вимагати у позивача, щоб він викликав поліцію. [PERSON] відмовився від виконання даних «вказівок», у результаті дані особи самі викликали працівників правоохоронного органу, які, на жаль, по приїзду не змогли врегулювати дану ситуацію, аргументуючи, що їх зміна завершена, а відтак особи, які їх замінять будуть займатися вирішенням наслідків протиправних діянь. Однак, такого не відбулося, тому позивач змушений був самостійно прибути до відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Проте у відкритті кримінального провадження [PERSON] було відмовлено, і лише на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2022 про зобов?язання внести відомості до ЄРДР за скаргою громадянина [PERSON] було розпочато досудове розслідування, про що свідчить постанова від 14.04.2022 про прийняття до провадження ЄРДР № 12022244000000319 від 14.04.2022 за фактом пошкодження майна за ч. 1 ст. 194 КК України. Так, в ході досудового розслідування, було ідентифіковано осіб, які нищили майно позивача, ними виявилися: [PERSON] та [PERSON] , які, як виявилося, входили до складу роти охорони ДО «Комбінат «Естафета». Окрім того, слідчим було допитано потерпілого, здійснено огляд місця події та долучено відеозапис камери спостереження магазину та встановлено розмір нанесеної шкоди у розмірі 39 663,74 грн. Однак, в подальшому кримінальне провадження № 1202224400000319 було закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину. Таким чином, як вбачається із викладеного, шкода, яка була завдана позивачу 11.03.2022 не відшкодована, а особи, які її завдали, до відповідальності притягнуті не були. 12.03.2022 наказом ФОП [PERSON] № 1-а наказано провести позапланову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщені магазину, до 14 березня 2022 року включно. 12.03.2022 створено інвентаризаційну комісію з метою проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщенні магазину « [INFO] ». За результатом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщенні магазину «Орбіта», складено акт ревізії про пошкоджене майно на суму 39 663,74 грн. Крім того, дані події, під час яких позивачу було нанесено шкоду, не могли оминути і моральний стан [PERSON] , оскільки останній зустрівся із байдужістю правоохоронних органів щодо здійснення досудового розслідування вчиненого злочину відповідачами, небажанням повного встановлення обставин та вчинення необхідних дій, що в результаті призвело до неодноразового оскарження їх дій шляхом звернення до суду. Крім того, погрози [PERSON] та [PERSON] щодо застосування фізичного насилля, призвели до стресу та моральних страждань позивача. Крім цього, внаслідок даних дій відповідачів постраждала і ділова репутація позивача, як суб?єкта господарювання. У зв?язку з чим, поряд із матеріальною шкодою [PERSON] було завдано і моральної шкоди. За таких обставин позивач та його представник звернулись до суду та просили: стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 39 663,74 грн. завданої матеріальної шкоди ; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 100000, 00 грн завданої моральної шкоди. Крім того, позивач та його представник просили здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 03.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 30.09.2024. 30.09.2024 підготовче судове засідання у справі було відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] 21.10.2024 провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі ЗСУ. 29.05.2025 провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання на 08.07.2025. 08.07.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі та закрито підготовче судове засідання. 18.09.2025 в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов з викладених у ньому підстав. Додатково повідомив, що в 2022 році він здійснював підприємницьку діяльність в магазині « [INFO] », що розташований по за адресою: [ADDRESS] . Після початку війни діла заборона на продаж алкоголю, томі всі алкогольні напої були прибрані із торгового залу магазину на склад. Після цього [PERSON] та [PERSON] , охоронці одного з підприємств, неодноразово приходили до нього та забороняли продавати алкоголь. Одного дня вони прийшли до магазину зі зброєю та почали погрожувати за продаж алкоголю, який почали шукати по магазину. Знайшли алкоголь в складському приміщенні, звідти [PERSON] приніс його до магазину та почав розбивати. Загальна сума заподіяної шкоди становить 39663,74 грн., яка встановлена за результатами ревізії, проведеної на наступний день за участі бухгалтера. Щодо моральної шкоди позивач зазначив, що сума визначається і з урахуванням завданих матеріальних збитків, зупиненням торгівлі в магазині у зв`язку із даними подіями. Крім того, відповідачі погрожували йому зброєю, що відобразилось на його фізичному та моральному стані. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, до суду не з`явились та про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подавали, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 18.09.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, який на даний час займається таким видами економічної діяльності: 01.45 Розведення овець і кіз (основний), 46.23 Оптова торгівля живими тваринам, 4711 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 26-27). 11.03.2022 [PERSON] як зазвичай здійснював свою господарську діяльність в магазині « [INFO] », який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено з відеофайлу, який міститься на флешносії, який було дослідженого в судовому засіданні ( а.с.96) - 11.03.2022 року близько 15.00 год в магазин «Орбіта», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де здійснював свою підприємницьку діяльність [PERSON] зайшли двоє невідомих чоловіків. З відео вбачається як один із чоловіків пішов у склад магазину звідки почав виносити плашки з алкогольними напоями, які почав розбивати об підлогу в приміщені магазину. Після цього позивач звернувся до ВП № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про пошкодження майна в магазині «Орбіта» (а.с. 83). Так, в ході досудового розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР № 12022244000000319 від 14.04.2022 за фактом пошкодження майна за ч. 1 ст. 194 КК України ( а.с.82) було ідентифіковано осіб, які 11.03.2022 зайшли до магазину « [INFO] », це були [PERSON] та [PERSON] , які, згідно особистих пояснень, входили до складу роти охорони ДО «Комбінат «Естафета», та фактично підтвердили обставини, які мали місце 11.03.2022, та факту пошкодження майна [PERSON] не заперечували, зокрема, зазначили, що вимагали від власника магазину « [INFO] » не здійснювати продаж алкогольної продукції, після чого [PERSON] , виявивши алкоголь, пошкодив тару, тобто розбив. Таким чином, безпосередньо знищення товарів в магазині [PERSON] здійснював [PERSON] (а.с. 46-47, 48-49, 84). В подальшому кримінальне провадження № 12022244000000319 від 14.04.2022 було закрито. 12.03.2022 наказом ФОП [PERSON] № 1-а наказано провести позапланову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщені магазину. Інвентаризацію здійснити до 14 березня 2022 року включно (а.с. 65). 12.03.2022 наказом ФОП [PERSON] № 2-а наказано створити інвентаризаційну комісію з метою проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщенні магазину « [INFO] » (а.с. 64, 30). В ході інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було встановлено факт придбання алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які були взяті на матеріальний облік магазину, що підтверджується: договором купівлі-продажу від 08.12.2021, додатком до договору, актом приймання-передачі товару, видатковою накладною від 11.01.2022 № 502562, видатковою накладною від 22.01.2022 № 1288, видатковою накладною від 04.02.2022 № 7074/6664 (а.с. 80-81, 32, 66-76, 77, 78, 79). Як зазначають позивач та його представник, за результатом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних та слабоалкогольних напоїв, які знаходяться у приміщенні магазину «Орбіта», складено акт ревізії про пошкоджене майно на суму 39663,74 грн. (а.с.85-95). Разом із тим, із зазначеною стороною позивача сумою матеріальних збитків погодитись неможливо, оскільки дана сума визначена з урахуванням усіх товарів, які загалом перебували на матеріальному обліку магазину, включно із тими, які були пошкоджені внаслідок неправомірних дій відповідачів. В той же час суд погоджується із Актом визначення завданих збитків від 14.03.2022, який був складений на підставі наведеного вище інвентаризаційного опису. Так, в Акті чітко визначено товари, які було знищено, та їхню вартість 5582,74 грн. Крім того, Актом визначена матеріальна шкода у вигляді: призупинення торгової діяльності для усунення наслідків знищення продукції терміном на один робочий день призвели до втрати орієнтовно 3000,00 грн. (середньоденна виручка); псування продукції з малим терміном зберігання внаслідок призупинення торгової діяльності на суму 700,00грн.; втрачені доходи, які можна було б отримати від реалізації знищеної продукції 1684,00 грн.; всього сума завданих збитків склала 10966,74 грн. (а.с. 33-34). За таких обставин суд приходить, що документально підтверджені матеріальні збитки, завдані позивачу, становлять 10966,74 грн., які підлягають стягненню із відповідача [PERSON] . Щодо стягнення із відповідачів солідарно 100000 грн. моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Внаслідок порушення цивільних прав особи, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Так, суд погоджується з тим, що в результаті протиправних дій відповідачів позивачу спричинено моральну шкоду. Однак Верховний Суд у постанові по справі № 214/7462/20 від 05.12.2022 зазначив, що по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20). Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що події, під час яких позивачу було нанесено матеріальну шкоду, не могли оминути і моральний стан [PERSON] , оскільки останній зустрівся із байдужістю правоохоронних органів щодо здійснення досудового розслідування вчиненого злочину відповідачами, небажанням повного встановлення обставин та вчинення необхідних дій, що в результаті призвело до неодноразового оскарження їх дій шляхом звернення до суду. Крім того, погрози [PERSON] та [PERSON] щодо застосування фізичного насилля, призвели до стресу та моральних страждань позивача. Крім цього, внаслідок даних дій відповідачів постраждала і ділова репутація позивача, як суб?єкта господарювання. Разом із тим стороною позивача до суду не надано доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. А тому суд приходить до переконання, що позивачем не доведено заявлену суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Ця сума є завищеною, а тому виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням задоволеної суми відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що підставним та таким, що підлягає до відшкодування є розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., яку слід стягнути з відповідачів солідарно. Щодо розподілу судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. У якості доказів на підтвердження суми витрат на правничу допомогу стороною позивача додано: ордер про надання правничої допомоги на ім`я [PERSON] , виданий адвокатом Кучеруком Т.М. (а.с. 16), договір про надання правової допомоги від 07.05.2022, укладений між адвокатом Кучеруком Т.М. та [PERSON] (а.с. 19-20), квитанція до прибуткового касового ордера № 7 від 22.08.2024 на суму 40000 грн. (а.с. 21), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 (а.с. 22), квитанцію про оплату послуг за договором від 07.05.2022 на суму 40000 грн. (а.с. 23), акт приймання-передачі виконаних робіт від 22.08.2024 (а.с. 24), розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 25). Отже, заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 40000 грн. Відповідно до ч. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов заявлено на суму 139663,74 грн., позов задоволено на суму 15966,74 грн., тобто 11,43 %, таким чином з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4572 грн. Відповідно, судовий збір, згідно ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню із відповідачів пропорційно: 138,44 грн. (1211,20 х 11,43%).

Outcome: partial