Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

25.08.2025\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект центр»\~(у\~тексті -\~ТОВ «Коллект\~центр»,\~кредитор)через\~підсистему «Електронний\~суд» Єдиної\~судової інформаційно-телекомунікаційної\~системи (у\~тексті -\~підсистема «Електронний\~суд» ЄСІТС) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (у тексті - [PERSON] , позичальник) про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову покликається на те, що 03.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (у тексті - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2109341127375 «Стандартний». Даний договір укладено в електронній формі і підписано електронним підписом відповідача - одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати відповідачеві кредит на суму 3000,00 грн, орієнтовний строк повернення якого 16 днів з моменту отримання кредиту, зі сплатою процентів в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом, за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. На підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 03.04.2021 надало відповідачеві грошові кошти в сумі 3000,00 грн, перерахунок яких здійснило Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» (у тексті - ТОВ ФК «Вей Фор Пей») згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей». 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (у тексті - ТОВ «Вердикт капітал») укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг від 03.04.2021 № 2109341127375, укладеним з відповідачем [PERSON] . В свою чергу ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги за вказаним договором про надання фінансових послуг на користь ТОВ «Коллект центр» згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак умови договору не виконував, тому у нього виникла прострочена заборгованість в сумі 37846 грн 02 коп, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000 грн 00 коп і заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 34846 грн 20 коп. У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» вказану заборгованість та судові витрати у справі. Ухвалою від 26.08.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а. с. 11, 12). Копія даної ухвали 27.08.2025 надіслана відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, однак 02.09.2025 поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 15, 16). 03.09.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 17). Судове засідання призначено на 23.09.2025 (зворот а. с. 17). 03.09.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 19). Копії ухвал від 26.08.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі і від 03.09.2025 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судову повістку про виклик до суду в цивільній справі 03.09.2025 надіслано [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання, однак 09.09.2025 поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 21, 22). Позивачеві і представникові позивача зазначені процесуальні документи надіслані і доставлені в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 28.08.2025 і 03.09.2025 (а. с. 14, 20). В судове засідання 23.09.2025 представник позивача не з`явився; в абзаці 5 прохальної частини позовної заяви просить суд розгляд справи проводити за його відсутності (зворот а. с. 5). Відповідач в судове засідання 23.09.2025 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з цим, в силу положень зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 і ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до\~ч.\~13\~ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з наведеним суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання. За вказаних обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі її фактичні обставини, всебічно,\~повно,\~об`єктивно та\~безпосередньо оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, на яких ґрунтуються вимоги позивача і які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2109341127375 «Стандартний» (у тексті - договір, кредитний договір). Договір укладено в електронній формі і підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» «2109341127375Z» та електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Яровика С.В. «L3». Відповідно до положень пункту 1.1. договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. Згідно з положеннями п. п. 1.3., 1.4. договору орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. 03.04.2021 на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахувало [PERSON] на номер карткового рахунку [NUMBER] , вказаний ним в заяві-анкеті, яка є додатком 1 до кредитного договору, грошові кошти в сумі 3000,00 грн, переказ яких здійснило ТОВ ФК «Вей Фор Пей» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей». Таким чином кредитор своє зобов`язання за договором виконав, надавши позичальникові грошові кошті згідно умов договору. Однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед кредитором за вказаним договором. Відповідно до п 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в; д) тип процентної ставки - фіксована. З розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на\~30.11.2021\~вбачається,\~що [PERSON] \~належним чином\~не виконував\~свого зобов`язання\~з своєчасного\~повернення кредиту\~та відсотків\~за користування\~ним, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 23580,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 20580 грн - заборгованості за процентами. Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вимоги до форми договору передбачені ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 01.12.2021 між ТОВ «Служба\~миттєвого кредитування»та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . З моменту відступлення (передачі) права вимоги ТОВ «Вердикт капітал» замінив первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» у правовідносинах з боржником; до нового кредитора також перейшло право здійснювати нарахування та стягнення процентів (п. 2.3. договору факторингу). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 03.12.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складає 23580,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 20580,00 грн. Відомостей про погашення [PERSON] цієї заборгованості суду не надано. На підставі п. 2.3. договору факторингу від 01.12.2021 № 1-12 ТОВ «Вердикт капітал» у період з 01.12.2021 до 02.04.2022 нараховувало [PERSON] відсотки за користування кредитними коштами згідно кредитного договору за відсотковою ставкою 7,67 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитними коштами, сума яких склала 28302,30 грн. В подальшому на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 51882,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, заборгованість за відсотками - 48882,30 грн (20580,00 грн - відсотки, нараховані ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і 28302,30 грн - відсотки, нараховані ТОВ «Вердикт капітал»). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37846,20 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 34846,20 грн. Судом проаналізовано договір про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021, укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , і встановлено, що даний договір не місить відсоткової ставка 7,67 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитними коштами, за якою ТОВ «Вердикт капітал» у період з 01.12.2021 до 02.04.2022 нараховувало [PERSON] відсотки за користування кредитними коштами згідно кредитного договору. У зв`язку з цим відсотки у сумі 28302,30 грн нараховані ТОВ «Вердикт капітал» неправомірно. Таким чином позивач наділений правом вимоги до [PERSON] щодо повернення заборгованості, яка утворилась за невиконання зобов`язань за договором про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021 в сумі 23580,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 20580,00 грн. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, який є предметом цього позову, суду не подав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19. Отже, суд вважає доведеними, що у відповідача існує заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021 в сумі 23580 гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за основним зобов`язанням - 3000 гривень 00 копійок та заборгованості за нарахованими процентами - 20580 гривень 00 копійок. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики передбачені ч. 1 ст. 1050 ЦК України, згідно приписів якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи наведені норми ЦК України та доведеність факту невиконання [PERSON] свого зобов`язання за договором про надання фінансових послуг № 2109341127375 від 03.04.2021, ТОВ «Коллект центр», як новий кредитор, правомірно заявило вимогу про стягнення простроченої заборгованості за цим договором. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї статті - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0548050053 від 22.08.2025 (а. с. 7). У зв`язку з частковим задоволенням позову на 62,3 %, частковому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1509,15 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду копію договору від 02.09.2024 № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та фізичною - особою підприємцем [PERSON] , копії заявки про надання юридичної допомоги № 2 від 01.07.2025 і витягу з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, у яких містяться тарифи на юридичні послуги, а також перелік, детальний опис та узгоджена сторонами вартість виконаних робіт за надану юридичну допомоги, а саме: усна консультація з вивчення документів, вартість послуги 4000,00 грн (виходячи з потраченого часу - 2 год., та вартості послуги - 2000,00 грн за 1 год. роботи); складання позовної заяви, вартість послуги 9000,00 грн (виходячи з потраченого часу - 3 год. та вартості послуги - 3000 грн за 1 год. роботи). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (62,3 %), що становить 8099,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial