Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" Гедзь Ольга Віталіївна звернулася до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1571561, за умовами якого відповідачу передано у борг грошові кошти у розмірі 5 000 грн., які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. Відповідач в неналежний спосіб виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором позики у загальному розмірі 15 845 грн., з яких: 5 000 грн. - основний борг; 10 845 грн. - нараховані проценти. 21.06.2021 р. ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали Договір факторингу №№ 2106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1571561 від 26.01.2021 р. У свою чергу, 03.04.2023 року на підставі Договору факторингу № 030423-ФК, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет», позивач набув права майнової вимоги за договором позики № 1571561 від 26.01.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №№030423-ФК від 03.04.2023 року ТзОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 845,00 грн., з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10845,00 грн. сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором позики № 1571561 від 26.01.2021 року в розмірі 15 845 грн., а також понесені судові витрати по справі, з яких: 2422,40 грн. судовий збір, 3500 грн. витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 25 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 29 вересня 2025 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, 27 серпня 2025 року від представника позивача Ткаченко Ю.О. надійшла заява. в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими документами надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 26.01.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1571561, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. строк позики - 20 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [NUMBER]). Згідно з довідкою про ідентифікацію, в ідповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №1571561 від 26.01.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: [NUMBER]. Час відправки ідентифікатора позичальнику:26.01.2021 15:19:01. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO]. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 21.06.2021 р. ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали Договір факторингу №№ 2106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1571561 від 26.01.2021 р. У свою чергу, 03.04.2023 року на підставі Договору факторингу № 030423-ФК, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет», позивач набув права майнової вимоги за договором позики № 1571561 від 26.01.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТзОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 845,00 грн., з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10845,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Із долученого до матеріалів справи розрахунку слідує, що розмір заборгованості позичальника за договором позики № 1571561 від 26.01.2021 року становить 15 845 грн., з яких: 5 000 грн. - основний борг; 10 845 грн. - нараховані проценти. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Фінпром Маркет», як правонаступника ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів»». Таким чином, із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 1571561 від 26.01.2021 року в розмірі 15 845,00 грн. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТзОВ «Фінпром Маркет» та витяг з акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 13-ІІ від 16.05.2025 року згідно з яким загальна вартість наданих послуг в межах даного судового провадження становить 3500 грн. та така складається із: вивчення документів - 500 грн. та підготовки позовної заяви - 3000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. є співмірною із ціною позову, складністю справи та виконаними роботами. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved