Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 31.01.2022 \~звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з опалення, отримані за адресою [ADDRESS] , за період з 01.11.2014 по 30.04.2018 у розмірі 14496,74 грн. та судові витрати. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» було задоволено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2025 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду. Представник відповідача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності [PERSON] . Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП Харківські теплові мережі» в період з 01.11.2014 по 30.04.2018 надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 14496,74 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як встановлено дослідженими в справі доказами, відповідач [PERSON] мала зареєстроване у встановленому законом порядку свої місце проживання в квартирі [ADDRESS] в період з 16.03.2018 по 12.07.2018. Суд приходить до висновку, що протягом зазначеного період відповідач є споживачем послуг, які надавалися позивачем, в розумінні норм Закон України «Про житлово-комунальні послуги». За вказаний період та враховуючи межі заявлених позивачем позовних вимог по 30.04.2018 було до сплати нарахована заборгованість за послуги теплопостачання всього на суму 1400,64 грн та сплачено 200 грн, заборгованість за даний період існує в розмірі 1200,64 грн. Оскільки відповідач покладені як на споживача обов`язки належним чином не виконувала, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1200,64 є обґрунтованими, в позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно позивачем в даній справі не пропущено строки позовної давності. З \~відповідача \~ [PERSON] \~ на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~сума заборгованості\~за послуги\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання,\~які отримані\~за адресою:\~ [ADDRESS] за період березень-квітень 2018 року в розмірі 1200,64 грн. При вирішенні справи судом відхиляються доводи відповідача про те, що власником квартири [ADDRESS] в період до був [PERSON] , а з 12.09.2018 стала [PERSON] Яке встановлено судом, [PERSON] , з яким відповідач [PERSON] з 26.09.1997 перебувала в зареєстрованому шлюбі, на підставі договору купівлі0продажу від 11.05.2007 набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Орджонікідзевський районний суд міста Харкова рішенням від 05 грудня 2019 року в справі № 640/13498/18 позов [PERSON] задовольнив, визнав недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Широковою В. А. 11 травня 2007 року за реєстровим № 2157, серія та номер 1720, укладений між ТОВ «Фінанс проперті групп» та [PERSON] , видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С. Скасував реєстраційну дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41982304 від 10 липня 2018 року 13:30:46, внесені приватним нотаріусом Чижовою Н. А. Витребував з чужого незаконного володіння нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та повернув квартиру власнику [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 205,48 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial