Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

09.04.2025 року [PERSON] через систему «Електронний суд» подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. На момент своєї смерті вона була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою № 1166 від 19.09.2023 року, виданою Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області. Спадкоємців першої черги у [PERSON] немає. Позивач є її рідною сестрою, спадкоємцем другої черги. На підставі заяви позивача було відкрито спадкову справу № 7/2024 від 22.02.2024 року. Спадковим майном є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ., що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2002 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3474 та посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу. Оригінал вказаного договору втрачений через воєнні дії та захоплення території селища Шевченка Покровського району Донецької області. В наявності залишились лише копії у відсканованому вигляді. Отже, оригінал договору купівлі - продажу наразі відсутній, тому оформити спадщину невзмозі. Позивач намагалась отримати дублікат цього договору. Дублікат договору отримати також неможливо, про що свідчить відповідь приватного нотаріуса Левочка М.М. Отже, в позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. Неможливість отримати свідоцтво також підтверджується Постановою приватного нотаріуса Шемчук Н.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звичайному нотаріальному порядку, то вимушена звертатись до суду за визнанням права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 року цивільну справу №208/4496/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 14.04.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Шемчук Наталії Борисівни копію спадкової справи 7/2024, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 14.05.2025 року повторно витребувано у приватного нотаріуса Шемчук Наталії Борисівни (01001, м.Київ, вул. Еспланадна, буд.20, кім.213, [INFO] ) інформацію зі спадкової справи 7/2024, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 15.05.2025 року на виконання ухвали суду від 14.04.2025 року, приватний нотаріус Шемчук Наталія Борисівна надіслала копію спадкової справи 7/2024, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 25.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , у позовних вимогах просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник відповідача Покровської міської ради Донецької області - М. Ідрісова, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі їх представника та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №385332823 від 03.07.2024 року, будинок [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України №00040839044 від 04.08.2023 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 987, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська, актовий запис №34, [PERSON] та [PERSON] 24 серпня 1974 року зареєстрували шлюб, після чого дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». 31.08.2024 року [PERSON] отримала постану про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що нею не подано належним чином оформлений документ, що посвідчє право власності спадкодавця на житловий будинок. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00040838604 від 04.08.2023 року, 19 лютого 1979 року виконкомом Піщанської сільської ради Красноармійського району Донецької області складено актовий запис №4 про реєстрацію шлюбу, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 27.02.2024 року №418/0102, повідомлено, що до 01січня 2013 року будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Богачовою І.О. приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області від 29.06.2002 року в реєстрі за № 3474. В КП «БТІ» зареєстровано 05.07.2002 року в дод.кн.2 за реєстровим номером №352. Відповідно до довідки приватого нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Левочки М.М. від 04.04.2025 року повідомлено, що архів приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Богатової І.О. знаходиться за місцем розташування робочого місця приватного нотаріуса Богатової І.О., у місті Покровськ Донецької області, м-н Шахтарський, 24 б, на території де ведуться активні бойові дії, у зв`язку з цим видати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку 29.06.2002 року за реєстровим №3474, який належить [PERSON] , яка померла [INFO] , не має можливості. Відповідно до довідки Покровської міської військової адміністрації від 19.09.2023 року №1166, [PERSON] , [INFO] , була 12.07.2002 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] . Відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстровано в реєстрі за № 3474, [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №2400. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013). В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлій [INFO] , належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстровано в реєстрі за № 3474, та, оскільки, правовстановлюючий документ в позасудовому порядку позивачу, як спадкоємцю, отримати неможливо, що позбавляє її права успадкувати будинок. Враховуючи ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] , позивач є єдиною спадкоємицею та звернулась із заявою про прийняття спадщини, позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, інших спадкоємці після смерті [PERSON] немає, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved