Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») та відповідачкою укладено договір кредиту № R01.00212.005704532. Відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит у сумі 28 042,96 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами, які становлять 35,03 % річних від залишкової суми кредиту, і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Позивач виконав умови кредитного договору і надав позичальникові грошові кошти в сумі 28 042,96 грн строком до 16 вересня 2027 року. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 60 144,31 грн, з яких: 27 705,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32 439,24 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (далі - ТОВ «Оптіма Факторинг») укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги до боржників, визначених в реєстрі боржників, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитним договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року в розмірі 60 144,31 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідачка свого зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 60 144,31 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у вигляді судового збору і витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 29 серпня 2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Ушакевич М. П. у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про причини свого неприбуття суд не повідомила. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із відповіді № 1713059 від 28 серпня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 26 вересня 2025 року на 12 год. 00 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомила. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що остання повідомлена належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.00212.005704532. Відповідно до п.п. 1.1-1.4 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 28 042,96 грн на наступних умовах: процентна ставка становить 35,03 % річних. Кредит надається строком на 96 місяців. У додатку № 1 до кредитного договору, що є невід`ємною частиною договору, сторони погодили графік платежів з повернення кредиту, сплату процентів за його користування та інші платежі за договором. На виконання умов кредитного договору АТ «Ідея Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 28 042,96 грн, що підтверджується випискою по рахунку позичальника за період з 16 вересня 2019 року по 19 грудня 2023 року. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року відповідачка має заборгованість у сумі 60 144,31 грн, з яких: 27 705,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32 439,24 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги до боржників, визначених в реєстрі боржників, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. За відступлення прав вимоги ТОВ «Оптіма Факторинг» сплатило АТ «Ідея Банк» грошові кошти в сумі 11\~576\~112,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 45 від 20 грудня 2023 року, № 611 від 17 жовтня 2023 року. Відповідно до реєстру боржників від 19 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року в сумі 60 144,31 грн. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. За відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило ТОВ «Оптіма Факторинг» грошові кошти в сумі 11\~861 032,61 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 376 від 26 грудня 2023 року. Відповідно до реєстру боржників від 22 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року в сумі 60 144,31 грн. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, встановлені договором. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми кредиту, процентів за користування ним не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом. Доказів сплати відповідачкою боргу за договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення заборгованості є обґрунтованою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за договором № R01.00212.005704532 від 16 вересня 2019 року в сумі 60 144,31 грн, з яких: 27 705,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32 439,24 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. При розподілі судових витрат суд виходить із наступного. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року здійснювало АО «Правовий курс». Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, додаткової угоди № 1/1 від 01 липня 2024 року, акту № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24 липня 2025 року розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 7000,00 грн. Відповідачкою до суду клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не подано. Зважаючи на складність справи, а саме: предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані АО «Правовий курс» у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування, слід визначити в сумі 7000,00 грн, тобто у межах фактично наданих послуг. З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, оскільки позов задоволено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн підлягають стягненню на його користь з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved