Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 58 882,10 грн за кредитним договором № 816950989 від 05.09.2021 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". За результатами укладення договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2025 справу було направлено до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, оскільки відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 23.07.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, ціну позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, суд визначив доцільність розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 816950989 від 05.09.2021 (далі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 15 500,00 грн на строк 20 днів з датою повернення до 25.09.2021 включно. Кредитний договір передбачав нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов договору, а саме: 1,65% від суми кредиту на день, а також 1,98% на день у разі продовження строку користування кредитом. Вказаний вище кредитний договір було укладено в електронному вигляді через платформу електронної комерції первісного кредитора. Договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого на зареєстрований номер телефону. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. 05.09.2021 на банківську картку відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 15 500,00 грн відповідно до умов кредитного договору, про що свідчать документи щодо руху коштів первісного кредитора та розрахунок заборгованості. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний повернути їх разом з нарахованими процентами. Однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином та в строк. В результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яка станом на час розгляду справи в суді складає 58 882,10 грн, з яких: 15 500,00 грн заборгованість за тіло кредиту та 43 382,10 грн заборгованість за несплаченими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором. 26.10.2021 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" згідно з укладеним Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (та подальшими додатковими угодами до нього). Про здійснення відступлення права вимоги за кредитним договором № 816950989 від 05.09.2021, укладеного з [PERSON] , свідчить також Реєстр прав вимоги № 157 від 26.10.2021. 30.10.2023 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором від товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНІНС" згідно з укладеним Договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023. Про здійснення відступлення права вимоги за кредитним договором № 816950989 від 05.09.2021, укладеного з [PERSON] , свідчить також Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023. 06.03.2024 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором від товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНІНС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" згідно з укладеним Договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024. Про здійснення відступлення права вимоги за кредитним договором № 816950989 від 05.09.2021, укладеного з [PERSON] , свідчить також акт прийому-передачі Реєстру боржників від 06.03.2024. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення ряду договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги за заборгованістю за кредитним договором Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України). За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ця норма створює правову основу для кредитних відносин між первісним кредитором та відповідачем. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Принцип свободи договору дозволяє сторонам самостійно визначати умови кредитування, включаючи розмір процентної ставки та строки повернення кредиту. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір у даній справі має ознаки договору приєднання. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Кредитний договір у даній справі укладено в електронній формі, що є допустимим відповідно до цієї норми. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кредитний договір № 816950989 від 05.09.2021 відповідає цьому визначенню. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний кредитний договір у справі має всі необхідні атрибути і є юридично дійсним. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Ця основоположна норма зобов`язує як кредитора виконати свої зобов`язання з надання кредиту, так і позичальника - повернути отримані кошти з процентами. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач не мав права односторонньо відмовитись від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідач не надав доказів наявності таких обставин. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Позивач як правонаступник первісного кредитора довів, що первісний кредитор свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Кредитний договір укладено 05.09.2021, що передує набранню чинності обмежень щодо максимального розміру денної процентної ставки, встановлених Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22.11.2023. Встановлена договором процентна ставка була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є правомірним. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ця норма створює правову основу для передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач набув права первісного кредитора в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги до позивача здійснено правомірно без необхідності отримання згоди відповідача. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Враховуючи, що кредит надано фізичній особі для особистих потреб, відносини сторін можуть регулюватись цим Законом. Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону. Частиною 1 статті 18 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закон "Про споживче кредитування"). Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Дослідивши питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного сторонами до справи не надано, у зв`язку із чим її належить стягнути з відповідача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved