Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Тараненко А.І. звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначав, що 18.02.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Кредитний договір № 841293617 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Так, за умовами Кредитного договору 18.02.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] через банк провайдер грошові кошти в розмірі 18100,00 грн. на банківську карту останнього № [NUMBER] , вказану у Заявці на укладення Кредитного договору. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткових угод до нього, згідно реєстру прав вимоги № 278 від 02.04.2024 року право грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за Кредитним договором № 841293617 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 року та згідно реєстру прав вимог №2 від 19.12.2024 року право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №841293617 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а 29 травня 2025 року\~- до ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року, реєстром Боржників та актом прийому-передачі від 29.05.2025 року. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не повернув наданий йому кредит в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, то на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 85522,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 18100,00 грн та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 67422,50 грн. З огляду на зазначене просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №841293617 від 18.02.2024 року в загальному розмірі 85522,50 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідач відзиву до суду не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенка О.М. від 02.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 18.02.2024 року відповідач [PERSON] заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит, зазначивши суму кредиту і строк кредитування, свої персональні дані і номер банківської карти. У цей же день, 18.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір № 841293617, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), а також отримав паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №84123617 від 18.02.2024 року. Вказане також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованій 15.10.2024 року, та відповідає алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів. Відповідно до п. 2.1., 2.2. розділу 2 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії на суму 18100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надається з дисконтним періодом 30 днів, з можливістю продовжити. Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 841293617 від 18.02.2024 року, складеному ТОВ «Таліон Плюс» внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.10.2024 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 85522,50 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 18100,00 грн та заборгованості за процентами 67422,50 грн. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткових угод до нього, згідно реєстру прав вимоги № 278 від 02.04.2024 року право грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за Кредитним договором № 841293617 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 року та згідно реєстру прав вимог №2 від 19.12.2024 року право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №841293617 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а 29 травня 2025 року\~- до ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року, реєстром Боржників та актом прийому-передачі від 29.05.2025 року. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень щодо укладення Кредитного договору № 841293617 від 18.02.2024 року, здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» розрахунків заборгованості, а також доказів погашення заборгованості. 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання електронного кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Ейс», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, належним чином свої зобов`язання за кредитом не виконує. 5. Судові витрати Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Так, згідно платіжної інструкції №19777 від 26.06.2025 року, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що відповідно до положень закону підлягає стягненню з відповідача. Крім цього,\~при зверненні\~до суду\~з зазначеною\~позовною заявою,\~позивачем понесені\~витрати на\~правничу допомогу,\~надану адвокатом\~Тараненко А.І.,\~у розмірі\~7000\~грн,\~що підтверджується\~копією договору\~№ 29/05/25-01\~про надання\~правової (правничої)\~допомоги від\~29.05.2025\~року;\~копією додаткової\~угоди №\~25770777515\~до договору\~№ 29/05/25-01\~про надання\~правової (правничої)\~допомоги від\~29.05.2025\~року; копією акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, під час розгляду справи про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 15, 16, 205, 207, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 1046, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1084 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279, 280-284, 354, п.15.5, 18 Перехідних положень ЦПК України, суд,

Outcome: approved