Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2024. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що 20 липня 2024 р. відповідач виїхав за кордон у Республіку Чехія, де проживає і до тепер. Працює у будівельній фірмі в місті Оломоуц, в Чехії, орієнтовна заробітна плата 65 тис. чеських корун, а це у гривневому еквіваленті - 110 500 грн. Також відповідач є учасник бойових дій, отримує військову пенсію, як інвалід 3 групи, орієнтовна сума пенсії 9478,00 грн. Позивачка з дитиною виїхали за кордон 2 листопада 2024, де разом проживали з відповідачем, однак спільне проживання не склалося, фактично відповідач їх вигнав, і вони були змушені повернутися в Україну, де зараз проживають з батьками у їхній квартирі. За час спільного проживання відповідач, надсилав кошти на утримання дитини, із закордонної карти через програму Tranfergo на суми 3567,16 грн., 3567,16 грн., 3433,16 грн. 5988,39 грн. Однак мінімальні витрати на дитину на місяць становлять 8900,00 грн. оскільки у дитини алергічний дерматит, гіперчутлива шкіра, що підтверджується консультаційним листом лікаря від 03.07.2025. Відповідач матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання доньки не надає, хоч фізично здоровий, працює, отримує достойні доходи, інших утриманців не має, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів у розмірі 8000, 00 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Окрім того позивачка стверджує, що матеріальної допомоги від держави, не отримує, за виключенням соціальних виплат у розмірі 860,00 грн., при цьому не має можливості працювати, оскільки на руках маленька дитина, натомість відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує дохід, інших стягнень по виконавчих документах не має, тому просить призначити суму на її утримання у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), є малозначними справами. Відповідно до ч.1ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 17.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 22.09.2025 позивачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2024, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] від 24.02.2024 року (а.с.7). Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видане 04.07.2024 року Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 300 (а.с.8). На підставі витягу з Реєстру територіальної громади №2024/003122270 від 28.03.2024 встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.10). Донька [PERSON] , [INFO] , також проживає в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2024/009161392 від 01.08.2024 (а.с.11). У [PERSON] , [INFO] виявлено алергічний дерматит, гіперчутлива шкіра, що підтверджується консультаційним листом лікаря від 03.07.2025 (а.с.12). Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Виходячи із вимог ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.\~182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вищевказані положення кореспондуються з роз`ясненнями зазначених в п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якими також встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2025 року - 3196 гривні. Суд враховує, що відповідач є працездатним, інших утриманців, крім малолітньої доньки не має, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає. Також суд бере до уваги й те, що позивачкою не доведено того факту, що відповідач має значний дохід та працює за кордоном у будівельній фірмі в місті Оломоуц, в Чехії, факт перетину державного кордону України не свідчить про матеріальне становище відповідача, а також позивачкою не доведено наявності у відповідача пенсійних виплат. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні. Що стосується квитанцій про отримання грошових переказів, то суд зазначає, що зі змісту таких квитанцій не можливо встановити особу, котра здійснила переказ даних грошових коштів. Окрім того не відоме джерело походження цих коштів. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд виснує, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини \~в даній справі. Суд вважає, що стягнення аліментів на дитину слід розпочати з часу звернення позивача до суду з позовом, тобто з 16.07.2025. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України). Приписами ч. 6 ст.84СК\~України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою), а також враховуючи, що остання здійснює догляд за дитиною, через що не працює, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Водночас, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача на своє утримання аліментів у розмірі 3000,00 гривень, позивачка не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. А тому,\~аналізуючи встановлені\~у справі\~обставини в\~їх сукупності\~та,\~враховуючи той\~факт,\~що відповідач\~не довів\~свою неспроможність\~сплачувати аліменти\~на дружину,\~виходячи з\~принципу справедливості\~та розумності,\~та з\~урахуванням потреб\~позивачки,\~на утриманні\~та вихованні\~якої знаходиться\~одна дитина,\~яка недосягла\~трьохрічного віку\~та потребує\~постійного материнського\~догляду, а також\~з можливостей відповідача, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 2500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для утримання позивачки. Суд вважає, що стягнення аліментів на дружину слід розпочати з часу звернення позивача до суду з позовом, тобто з 16.07.2025. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (за дві позовні вимоги), із врахування пропорційності розміру задоволених позовних вимог становить 1\~651,59 грн (1\~651,59грн. х 68,18 %), який необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що 03.07.2025 [PERSON] уклала з адвокатом Романів О.П. договір про надання правничої допомоги та сплатила визначену ним та Актом надання правничих послуг вартість послуг в загальній сумі 4000,00 грн., що підтверджено квитанцією від № 32/25 від 07.07.2025 (а.с. 19,21,22). Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, врахувавши принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про доведеність відповідачкою понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 4000,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 2\~727,20 грн. (2\~727,20 грн. х 68,18 %) витрат за надання правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 80, 81, 84, 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed