Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , оформленої 17 серпня 1987 року та наказу Іршавського районного відділу народної освіти №806-К від 17 серпня 1987 року. Заява обґрунтована тим, що 11.05.2025 їй виповнилося 60 років і вона звернулася із заявою до територіального органу ПФУ про призначення пенсії по віку відповідно до ст. 26 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 12.08.2025 ГУ ПФУ України в Закарпатській області повідомило, що період страхового стажу до 01.07.2000 року зазначений у трудовій книжці, під час призначення пенсії за віком їй не було враховано. Причиною відмови стало те, що на титульній сторінці відсутня печатка, а трудова книжка містить виправлення, а в наказі №806-К від 17.08.1987 р. ім`я не співпадає з паспортними даними. В наказі Іршавського районного відділу народної освіти №806-К від 17.08.1987 року «Про призначення [PERSON] » зазначено: «Призначити [PERSON] на посаду вчителя хімії та біології Великораковецької середньої школи з 17 серпня 1987 року». На посаді вчителя хімії та біології Великораковецької середньої школи вона працює з 17 серпня 1987 року і до теперішнього часу. Її педагогічний стаж понад 38 років. Як виявилося, під час, прийняття її на роботу Іршавським районним відділом народної освіти було допущено дві помилки в написанні імені та не проставлено печатку на титульній сторінці трудової книжки. В наказі №806-К від 17.08.1987 її ім`я зазначено, як [PERSON] замість правильного [PERSON] . На титульній сторінці трудової книжки серії [NUMBER] зроблено запис на російській мові [PERSON] , замість правильного [PERSON] , який директором Великораковецької школи виправлений. Той факт, що її ім`я [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Великораковецької сільської ради 8 червня 1965 року, де зазначено правильне ім`я - [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим виконавчим комітетом Великораковецької сільської ради 08 листопада 1986 року, де зазначено правильне ім`я [PERSON] ; дипломом серії [NUMBER] , виданим Тернопільським державним педагогічним інститутом 30.06.1987 року, в якому також вказане правильне ім`я [PERSON] ; паспортом громадянки України серії [NUMBER] , виданим 28.12.1998 року, у якому її ім`я зазначене, як [PERSON] ; довідкою відділу освіти, культури, молоді та спорту Хустської районної військової адміністрації №02-114 від 05.06.2025; довідкою Великораковецького ліцею Білківської сільської ради Хустського району №149 від 30.06.2025; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.04.1991 року. Розбіжності у написанні імені Лія/Лілія при оформленні трудової книжки та наказу про прийняття на роботу є наслідком довільного перекладу за радянських часів. Зазначена помилка перешкоджає територіальному органу Пенсійного фонду України зарахувати їй до трудового стажу період роботи з 17.08.1987 року до 01.07.2000 року. Належність їй трудової книжки та довідки підтверджується тим, що всі інші дані, крім незначної помилки в імені, збігаються. Встановлення даного факту необхідне заявнику для підтвердження трудового стажу. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили такі задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] народилася [INFO] в с. Вел. Раковець Іршавського району Закарпатської області (а.с. 6). Згідно паспорта громадянина України заявницю зазначено, як « [PERSON] » (а.с. 9).. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 08.11.1986 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] » (а.с.6). Згідно диплому серії [NUMBER] , виданого Тернопільським державним педагогічним інститутом 30.06.1987 року, заявницю зазначено, як « [PERSON] » (а.с.8). Як вбачається з довідки відділу освіти, культури, молоді та спорту Хустської районної військової адміністрації №02-114 від 05.06.2025 та довідки Великораковецького ліцею Білківської сільської ради Хустського району №149 від 30.06.2025, заявниця [PERSON] дійсно з 17.08.1987 року по час видачі довідки 03.06.2025 працювала вчителем хімії та біології Великораковецької школи (а.с.10,11). Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 17.08.1987 року зроблено запис на російській мові [PERSON] , який виправлено на правильне ім`я, по батькові заявниці « [PERSON] » (а.с.14). В наказі №806-К від 17.08.1987 ім`я заявниці зазначено, як [PERSON] замість правильного [PERSON] (а.с.13). Виконуючи приписи ч.4\~ст.264 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України). За змістом п.6 ч.1, ч.2\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі\~ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація її права на пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту трудової книжки заповненої 17.08.1987 та наказу №806-К, про встановлення факту належності яких заявниця звернулася до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів, зокрема, паспорту громадянина України, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається відмінність запису в трудовій книжці та наказі, імені, по батькові заявниці « [PERSON] » від її імені, по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] », при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до документів заявника, зокрема, щодо її, дати народження, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаної вище трудової книжки та наказу. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] трудової книжки заповненої 17.08.1987 року та наказу №806-К, судом під час розгляду справи встановлено не було. Таким чином, заявник [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідчать про наявність обмеження її права на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності їй трудової книжки заповненої 17.08.1987 року та наказу № 806-К з метою реалізації права заявника на оформлення та отримання пенсії, що відповідає вимогам п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України. Відповідно до ч.7\~ст.294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved