Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Білгород-Дністровська міська рада, у якій просить виділити йому\~в натурі\~27/50\~часток домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~житловий у\~складі: літ «А»\~-\~загальною площею\~-\~55,1\~кв.м.,\~житловою площею\~-\~39,8\~кв.м.,\~гаражу-літньої\~кухні літ.\~«Д»,\~підвалу літ.\~«д»,\~надбудови літ.\~«ДІ»,\~оглядової ями\~літ.\~«ді»,\~сараю літ.\~«Г»,\~сараю-вбиральні\~літ.\~«Ж»,\~гаражу літ.\~«3»,\~оглядової ями\~літ.\~«з»,\~огорожі №\~5,\~хвіртки №\~6,\~огорожі №\~7,\~воріт №\~8,\~огорожі №\~9,\~водопроводу №\~10,\~каналізації №\~11,\~огорожі №\~12,\~які розташовані\~в [ADDRESS] \~зі складу\~майна спільної\~часткової власності\~з реєстраційним\~номером об?єкта\~нерухомого майна\~в Державному\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майна\~про реєстрацію\~прав власності\~1856733251103\~в окремий\~об?єкт нерухомості;\~припинити право\~спільної часткової\~власності на:\~житловий будинок\~літ «А» -\~загальною площею\~-\~55,1\~кв.м.,\~житловою площею\~-\~39,8\~кв.м.,\~гаражу- літньої кухні\~літ.\~«Д»,\~підвалу літ.\~«д»,\~надбудови літ.\~«ДІ»,\~оглядової ями\~літ.\~«д1»,\~сараю літ.\~«Г»,\~сараю-вбиральні\~літ.\~«Ж»,\~гаражу літ.\~«З»,\~оглядової ями\~літ.\~«з»,\~огорожі №\~5,\~хвіртки №\~6,\~огорожі №\~7,\~воріт №\~8,\~огорожі №\~9,\~водопроводу №\~10,\~каналізації №\~11,\~огорожі №\~12,\~які розташовані\~в [ADDRESS] \~зі складу\~майна спільної\~часткової власності\~з реєстраційним\~номером об?єкта\~нерухомого майна\~в Державному\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майна\~про реєстрацію\~прав власності 1856733251103; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок літ. «А» - загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., гаражу-літньої кухні літ. «Д», підвалу літ. «д», надбудови літ. «Д1», оглядової ями літ. «д1», сараю літ. «Г», сараю-вбиральні літ. «Ж», гаражу літ. «З», оглядової ями літ. «з», огорожі № 5, хвіртки № 6, огорожі № 7, воріт № 8, огорожі № 9, водопроводу № 10, каналізації № 11, огорожі № 12, які розташовані в [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача, відповідача та пояснень третьої особи Заявленні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за законом, спадкова справа № 22/2018, зареєстровано в реєстрі № 735, він набув права власності на 27/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1856733251103 в спадок від матері [PERSON] . Зазначений об?єкт нерухомого належить йому на праві спільної часткової власності, інша частина майна 23/50 належить гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВСА № 970697 від 20.04.2005 р. по справі. [PERSON] набула право власності на 27/50 часток домоволодіння по [ADDRESS] ще у 1992 р. про що зроблений запис Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації за номером 1998 в книзі 14 від 01.09.1992 року, пізніше відповідно до рішення Білгород-Дністровського міжрайонного суду по справі № 2-5775 від 14.09.2007 року за гр. [PERSON] було визнано право власності на самовільно збудований гараж літ. «3» розм. 12,0*4,10, сарай літ «Г» розм. 3,44*5,70, що розташовані по [ADDRESS] , які відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 1286 від 22.11.2007 року «Про об?єднання двох добудов в одну по [ADDRESS] » були приєднані до добудови по [ADDRESS] . У результаті об?єднання домобудови по [ADDRESS] та [ADDRESS] в одну домобудову з адресою - [ADDRESS] загальна площа домоволодіння та земельна ділянка під зазначеним домоволодінням збільшилася за рахунок майна та земельної ділянки гр. [PERSON] . Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради № 257 від 25.03.2010 року «Про погодження розміщення самочинної будівлі по [ADDRESS] » було погоджено гр. [PERSON] розміщення самочинно збудованого сараю-вбиральні літ. «Ж» розм. 6,98*2,30 м. по [ADDRESS] , що також збільшило загальну площу домоволодіння. Після чого, гр. [PERSON] надала згоду на встановлення меж земельної ділянки площею 0,0487 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виділеної гр. [PERSON] , згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округа, зареєстрованої в реєстрі за № 563 від 11.03.2010 р. та схеми розподілу земельної ділянки, яка надається для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , якою погодила порядок користування земельною ділянкою. Таким чином, площа земельної ділянки, яка перебуває в користуванні відповідача складає 0,0185 га, а площа земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача складає 0,0487 га. Земельна ділянка не сформована, на теперішній час позивач позбавлений права приватизувати ділянку у власність. Відповідно до листа комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 17 від 09.01.2023 р. встановлено наявність технічної можливості виділу 27/50 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.06.2019 р. із домоволодіння з наданням окремої поштової адреси. Знаючи про наявність технічної можливості, позивач звертається до суду із метою здійснити виділення в натурі належних йому на праві спільної часткової власності часток нерухомого майна в окрему одиницю зі спільної частки власності, задля повноцінного володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Також зазначає, що [PERSON] відмовлялася від врегулювання цього питання посилаючись на похилий вік, стан здоров?я та інше, з огляду на що він і звертається до суду. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, відзив до суду не надала. Білгород-Дністровська міська рада, у поясненнях, наданих до суду, зазначила, що площа земельної ділянки, яка перебуває в користуванні відповідача складає 0,0185 га, а площа земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача складає 0,0487 га. Земельна ділянка на теперішній час не сформована. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 05 серпня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Савицький С.І., по справі відкрито спрощене позовне провадження. Розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.24 № 668 по справі призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 головуючою суддею визначено суддю Прийомову О.Ю. 06 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справу прийнято до провадження судді Прийомової О.Ю., призначено підготовче судове засідання. 25 лютого 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. 09 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог позивача не заперечувала Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи у відсутність. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази по справі, судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за законом, спадкова справа № 22/2018, зареєстровано в реєстрі № 735, [PERSON] набув права власності на 27/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1856733251103 в спадок від матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 25 березня 2010 року № 257 «Про погодження розміщення самочинної будівлі по [ADDRESS] » [PERSON] погоджено розміщення самочинно збудованого сараю-вбиральні літ. «Ж» розм.. 6,98х0,30м по [ADDRESS] . Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міжрайонного суду по справі № 2-5775 від 14.09.2007 року за гр. [PERSON] було визнано право власності на самовільно збудований гараж літ. «В» розм. 12,0*4,10, сарай літ «Г» розм. 3,44*5,70, що розташовані по [ADDRESS] , які відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 1286 від 22.11.2007 року «Про об?єднання двох добудов в одну по [ADDRESS] » були приєднані до добудови по [ADDRESS] . [PERSON] дала згоду на встановлення меж земельної ділянки площею 0,0487 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією заяви, посвідченої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Макогончук Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 563. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2019, [PERSON] є власником 27/50 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 09.01.2023 № 17, наявна технічна можливість виділу 27/50 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27/50 часток даного домоволодіння складаються з: житлового будинку літ «А» - загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., гаражу-літньої кухні літ. «Д», підвалу літ. «д», надбудови літ. «Д1», оглядової ями літ. «д1», сараю літ. «Г», сараю-вбиральні літ. «Ж», гаражу літ. «З», оглядової ями літ. «з», огорожі № 5, хвіртки № 6, огорожі № 7, воріт № 8, огорожі № 9, водопроводу № 10, каналізації № 11, огорожі № 12. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях\~316,\~317,\~319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 355 ЦПК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦПК України встановлено, що власність двох\~чи більше\~осіб із\~визначенням часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Таким чином, спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20. Також визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.\~Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що\~спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року по справі № 357/3145/20 виснувала, що у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. Натомість, у справі, що розглядається, позивач, попри наявність лише двох співвласників майна, просить виділити йому\~в натурі\~27/50\~часток домоволодіння\~ [ADDRESS] \~житловий у\~складі: літ «А» - загальною площею - 55,1 кв.м., житловою площею - 39,8 кв.м., гаражу-літньої кухні літ. «Д», підвалу літ. «д», надбудови літ. «ДІ», оглядової ями літ. «ді», сараю літ. «Г», сараю-вбиральні літ. «Ж», гаражу літ. «3», оглядової ями літ. «з», огорожі № 5, хвіртки № 6, огорожі № 7, воріт № 8, огорожі № 9, водопроводу № 10, каналізації № 11, огорожі № 12, які розташовані в [ADDRESS] зі складу майна спільної часткової власності з реєстраційним номером об?єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію прав власності 1856733251103 в окремий об?єкт нерухомості. Позовні вимоги про поділ спільного майна та визначення частки кожного із співвласників не заявляє. Висновок експерта, який би свідчив про можливість такого поділу та встановлював можливі розміри виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін, у матеріалах справи відсутній. Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,дотримуючись\~принципів розумності,\~добросовісності та\~справедливості, з огляду на те, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed