Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особового рахунку на квартиру. У позові вказала, що вона є власницею 5/12 часток квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою відповідно до розміру належних їм часток та щодо оплати комунальних послуг. Згідно висновку експерта за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження визначено три варіанти встановлення порядку користування вказаною квартирою. При цьому, застосування третього варіанту встановлення порядку користування квартирою передбачає дотримання розміру ідеальних часток співласників. Позивачка прохає визначити порядок користування житловим приміщенням наступним чином: -Коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3» та кухню «4» загальною площею 18,8 м2 (8,7+1,2+2,2+6,7) залишити в спільному користуванні співвласників; -Виділити в користування [PERSON] в квартирі [ADDRESS] кімнату «7» площею 12,2 м2 та кімнату «8» площею 9,2 м2; -Виділити в користування [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] кімнату «5» площею 16,4 м2, кімнату «6» площею 12,7 м2 та балкон 1,4 м2. З урахуванням визначеного порядку користування позивачка також просить провести розподіл особового рахунку на квартиру. Також позивачка просить стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15088,96 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали. На запитання суду представник позивачки пояснила, що вважає за можливе після визначення порядку користування квартирою з визначенням площ приміщень, звернутися до відповідних комунальних служб з метою розподілу особового рахунку між співвласниками. Разом з тим, вважає за можливе такий поділ зробити одразу у суді. Відповідачка [PERSON] не заперечила проти запропонованого порядку визначення користування квартирою. Водночас, зазначила, що не погоджується із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу, вважає її завеликою. Також, заперечила проти поділу особового рахунку. Відповідач [PERSON] направив до суду клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що він перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ. Втім, з наданих ним копії військового квитка та довідки військової частини незрозуміло чи залучений [PERSON] до бойових дій, що перешкоджає його явці до суду. Вжиті судом заходи щодо направлення відповідних запитів до Міноборони України та військової частини виявилися безрезультатними. Натомість, від представника відповідача адвоката Сироти Д.М. засобами системи «Електронний суд» надійшло клопотання з проханням відкласти вирішення клопотання про зупинення провадження у справі до надходження відповіді з Міноборони України. Однак, незрозуміло що перешкоджає самому [PERSON] або його представнику надати відповідні документи на підтвердження залучення відповідача до бойових дій. Крім того, у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення міститься відмітка про вручення 20.05.2025 судового виклику відповідачу із проставлення підпису та зазначенням прізвища [PERSON] . Також, у судовому засіданні позивачка зазначила, що [PERSON] наразі перебуває вдома, у спірній квартирі, а не у військовій частині. Враховуючи принцип змагальності, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд доходить висновку, що саме відповідач має надати документи на підтвердження підстав для зупинення провадження у справі. Втім, відповідач відповідних підтверджуючих документів суду не надав. Відтак, суд не знаходить підстав для зупинення провадження у справі. З`ясувавши обставини справи, учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої\~статті 321 ЦК\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями\~317,\~319 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до\~статті 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі\~статтею 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою первинне значення має домовленість учасників цих правовідносин. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Наведена правова позиція висловлена ВСУ у справі № 6-12цс13. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . /а.с.10, 11/ Крім того, [PERSON] є власницею в порядку спадкування за законом після [PERSON] 1/12 частки вказаної квартири. /а.с.12, 13/ Таким чином, всього [PERSON] належить 5/12 часток спірної квартири (з розрахунку 1/3+1/12=5/12). Співвласниками іншої частки квартири є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. /а.с.14/ В ході судового розгляду з`ясовано, що квартира [ADDRESS] загальною площею 70,7 кв.м складається з чотирьох кімнат житловою площею 56,5 кв.м, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору. Квартира обладнана балконом площею 1,4 кв.м, що підтверджується даними технічного паспорту. /а.с.31-32/ За результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири складено висновок експерта №5-25 від 11.02.2025 року, яким запропоновано три варіанти визначення порядку користування приміщеннями квартири. /а.с.15-30/ При цьому, в разі застосування третього варіанту визначення порядку користування приміщеннями квартири частка інших співвласників по відношенню до загальної площі приміщень квартири становитиме 585/100, що відповідає їх частці в квартирі. Іншими словами за такого варіанту розподілу фактично виділені у користування приміщення квартири відповідатимуть ідеальним часткам у праві власності сторін. Згідно третього варіанту запропоновано: -Коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3» та кухню «4» загальною площею 18,8 м2 (8,7+1,2+2,2+6,7) залишити в спільному користуванні співвласників (на плані зафарбовано червоним кольором); -Виділити в користування [PERSON] в квартирі [ADDRESS] кімнату «7» площею 12,2 м2 та кімнату «8» площею 9,2 м2 (на плані заштриховано зеленим кольором). Всього [PERSON] виділяється приміщень площею 29,37 м2. Частка [PERSON] по відношенню до загальної площі приміщень квартири становить 415/1000 (5/12); -Виділити в користування іншим співвласникам ( [PERSON] та [PERSON] ) в квартирі [ADDRESS] кімнату «5» площею 16,4 м2, кімнату «6» площею 12,7 м2 та балкон 1,4 м2. Всього іншим співвласникам в квартирі в користування виділяється приміщень площею 41,33 м2. Частка інших співвласників становить 585/1000 (7/12). Саме на застосуванні третього варіанту визначення порядку користування приміщеннями квартири наполягає позивачка. Співвласниця спірної нерухомості, [PERSON] , не заперечила проти такого порядку користування квартирою. Інший співвласник, [PERSON] , в судове засідання не з`явився та заперечень проти заявлених позовних вимог не направив. Зважаючи на те, що сторони у справі не можуть дійти згоди щодо спільного використання та утримання належного їм на праві спільної часткової власності майна, заперечень щодо запропонованого варіанту визначення порядку користування не надійшло, заявлений позивачкою варіант порядку користування відповідає розміру ідеальних часток співвласників квартири, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги в цій частині задовольнити. Щодо позовних вимог про поділ особових рахунків з оплати комунальних послуг, суд доходить висновку, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з наступних міркувань. Статтею 360 ЦК України\~встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі\~статтею 66 ЖК України\~плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відносини між споживачами у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572\~(в редакції, затвердженій\~Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Згідно з пунктом 13 Правил, спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Розподіл особового рахунку є можливим лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Питання поділу особового рахунку вирішується шляхом звернення особи з відповідною заявою та документами на підтвердження права власності на частину квартири до\~\~житлово-експлуатаційної організації. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 751/1560/19. Таким чином, після встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартири з визначенням відповідної площі, позивачка не позбавлена можливості вирішити в безспірному порядку питання щодо укладення окремих договорів про надання послуг та оформлення окремого рахунку по оплаті житлово-комунальних послуг. При цьому, відповідачі, як співвласники квартири, не є належними відповідачами за позовною вимогою про поділ рахунку, що відноситься до компетенції відповідних комунальних служб. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Сплачений судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивачки у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат позивачки на правничу допомогу в сумі 10000 грн. надано опис наданих послуг та квитанцію про оплату. /а.с.34, 35/ За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи у суді позивачці надавалася професійна правнича допомога адвокатом на підставі договору. Та обставина, що позивачка не надала суду примірника цього договору не спростовує факту понесення нею витрат на правничу допомогу саме у цій справі, оскільки на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано інші належні та допустимі докази, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги виданий на підставі договору №3 від 28 січня 2025 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26 березня 2019 року; квитанція, опис наданих послуг. Відповідачка [PERSON] заперечила щодо розміру витрат на правничу допомогу, вважає її завищеною. Оцінюючи обґрунтованість заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на те, що наданий опис наданих послуг не містить інформацію щодо часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Разом з тим, суд у відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України враховує складність справи (яка є невеликою за обсягом, незначною за складністю) та виконаних послуг, їх обсяг, суть позову. З огляду на вказані критерії, враховуючи позицію відповідачів, які не висловили заперечень щодо задоволення позовних вимог щодо встановлення порядку користування житлом, суд доходить висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 6000 грн. Що стосується витрат понесених позивачкою на проведення судової експертизи, пов`язаної з будівельно-технічним дослідженням, то вартість такої експертизи становить 5088,96 грн., що підтверджується наданою платіжною інструкцією. /а.с.30/ Вказані витрати на проведення експертизи також підлягають стягненню з відповідачів, враховуючи приписи ст.ст.133, 141 ЦПК України.

Outcome: partial