Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Наталівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області 05 червня 2004 року, про що зроблений в Книзі реєстрації актів одруження відповідний актовий запис № 04; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позов обґрунтовується тим, що подружжя має трьох неповнолітніх дітей, одруження виявилося невдалим, виникали сварки, внаслідок того, що кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З 24 лютого 2022 року відповідач залишив сім?ю та переїхав до с. Сурсько-Михайлівки Дніпровського району, де став проживати сім?єю з іншою жінкою. Протягом останніх двох років позивачка та відповідач не проживають однією сім?єю та не ведуть спільне господарство. Відповідач з лютого 2022 року не бере участі у вихованні спільних дітей, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, через що вона наполягає на його розірванні. Також позивачка посилається на те, що відповідач є працездатним чоловіком, має добрий стан здоров?я, не працює та протягом двох останніх років, добровільно кошти на утримання спільних дітей не надає, хоча має таку можливість. Позивач вважає, що батько має сплачувати грошові кошти на утримання дітей в розмірі половини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, відкласти розгляд справи не просив, відзиву на позовну заяву не подав. Судова повістка про виклик до суду була направлена йому Укрпоштою, за інформацією на сайті Укрпошти, поштове відправлення вручено одержувачу. Окрім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач судове засідання не прибув, був повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. 05 червня 2004 року між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~укладено шлюб,\~зареєстрований Наталівською\~сільською радою\~Солонянського району\~Дніпропетровської області,\~про що\~зроблений актовий\~запис за\~№ 04.Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане 05 червня 2004 року Наталівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області). Подружжя має\~дітей,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] (свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~видане 26\~січня 2007\~року Наталівською\~сільською радою\~Солонянського району\~Дніпропетровської області),\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 грудня 2008 року Наталівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області), та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області). Відповідно до\~довідок про\~реєстрацію місця\~проживання,\~датованих 06.12.2016,\~позивачка [PERSON] \~та діти\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причини, які спонукали позивачку звернутись до суду з позовом, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а, отже, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей, то суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, а також обов`язок, в тому числі, і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки з позовом про стягнення аліментів позивачка звернулась 25 березня 2024 року, тому аліменти підлягають стягненню, починаючи з 25 березня 2024 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогу про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

Outcome: approved