Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

27 серпня 2025 року адвокат Хитрук І.С., який діє в інтересах ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ», звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,597 га з кадастровим номером 0521982400:02:002:0169, яка розташована в межах Крижопільської селищної територіальної громади (раніше на території Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області), на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 362275, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією 21 серпня 2007 року. 15 червня 2018 року між ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] надав, а ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» прийняло в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку строком на 7 років. Право оренди на земельну ділянку за ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» було зареєстровано в Державному реєстрі прав 20.07.2018 року (номер запису 27184771). ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» протягом дії договору оренди земельної ділянки відповідача належним чином виконувало обов`язки орендаря за цим договором, зокрема щодо виплати орендної плати, та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, здійснюючи на ній сільськогосподарські роботи. Оскільки будь-яких претензій під час дії договору оренди щодо порушення його умов в частині неналежного виконання взятих зобов`язань щодо сплати орендної плати, чи використання земельної ділянки не за цільовим призначенням зі сторони відповідача не було, тому добросовісна поведінка позивача свідчить про те, що він належним чином виконував умови договору, а відтак має переважне право поновити його на новий строк. В зв`язку з цим, позивач направив відповідачу лист-повідомлення від 29 квітня 2025 року № 585 з пропозицією поновити договір оренди на той самий строк і на тих самих умовах, до якого долучив проект відповідної додаткової угоди. Оскільки відповідач ні до закінчення строку дії договору оренди, ні протягом місяця після його закінчення не повідомила письмово позивача про наявність заперечення щодо поновлення договору оренди, тому це кваліфікується як «мовчазна згода» на його поновлення. На даний час додаткова угода до договору оренди землі сторонами не підписана і оскільки переважне право позивача на поновлення договору оренди не визнане відповідачем, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди, яка додавалася до листа-повідомлення № 585 від 29 квітня 2025 року. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 28 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Хитрук І.С. підтримав позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов. Судові витрати у даній справі просить залишити за позивачем. Представник відповідача - адвокат Колісник Б.О., визнав позов, зазначивши, що відповідачка, не мала можливості підписати додаткову угоду, оскільки знаходиться на даний час за межами України. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та загальними нормами Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі» реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,597 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0521982400:02:002:0169, яка розташована на території Крижопільської селищної територіальної громади (колишньої Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області), що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 362275, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією 21 серпня 2007 року. 15 червня 2018 року між [PERSON] та ПрАТ «ПК «Поділля» було укладено договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. За умовами цього договору строк його дії становить 7 років. По закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право поновити його на новий строк. В такому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку цього договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку цього Договору він вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором і за відсутності протягом За користування земельною ділянкою відповідачу виплачувалась орендна плата відповідно до п. 4.1 Договору оренди представнику відповідачки Босак Н.Ф, яка діяла на підставі довіреності від 26.08.23015 року, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до позовної заяви. 01 травня 2025 року ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» направило відповідачу лист-повідомлення № 585 від 29 квітня 2025 року про підписання додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі від 15 червня 2018 року, до якого долучило додаткову угоду від 28 квітня 2025 року в двох примірниках. На даний час строк дії договору оренди землі від 15 червня 2018 року закінчився, ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» продовжує користуватися належною відповідачці земельною ділянкою, додаткова угода про поновлення договору оренди сторонами не підписана. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, сформовано такий правовий висновок: «Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону №161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а в разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту в резолютивній частині рішення суду». Отже, ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар (п.34). Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону №161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин (п.41). Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону №161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18) (п.42). Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону №161-XIV додаткової угоди, підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті (п.43). Велика Палата Верховного Суду зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі. У постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №910/605/20 зазначено, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: «якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку: договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист- повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах». Відповідно до ч. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Висновок про належний спосіб захисту при вирішенні правовідносин щодо поновлення договору оренди землі Велика Палата Верховного Суду виклала, зокрема, у справі №908/299/18, вказавши у постанові від 26.05.2020, що при вирішенні правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме з викладенням її змісту. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що додаткова угода відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 66 постанови від 26.05.2020 у справі №908/299/18). Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому п. 6 ч. 2 ст.16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за статтею 11 цього Кодексу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 №3 78/596/16-ц). З аналізу вище викладеного, суд приходить до висновку, що завершити процедуру поновлення Договору оренди можливо виключно в судовому порядку шляхом визнання укладеною відповідно додаткової угоди з фіксацією її повного тексту в резолютивній частині рішення суду. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позивач ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» дотримався процедури поновлення договору оренди землі на новий строк, завчасно повідомив орендодавця про намір продовжити орендні правовідносини з додаванням проекту відповідної додаткової угоди, продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, натомість відповідачка [PERSON] ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі, відтак підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Враховуючи, що представник позивача в судовому засіданні просив судові витрати у даній справі залишити за позивачем, суд не вбачає підстав для стягнення цих витрат з відповідача.

Outcome: approved