Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана вище цивільна справа. 12.05.2025 судом ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 19.05.2025 представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній вище цивільній справі, про стягнення з позивача на його користь судових витрат у виді витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку, визнано неповажними причини пропуску ПП «Серебрійське» строку на подання доказів витрат на правничу допомогу та залишено без розгляду заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі. Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2025 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2025 без змін. \~ \~ \~ \~Постановою Вінницької апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2025 скасовано ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.05.2025 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. \~ \~ \~ \~11.08.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду Вінницької області надійшли матеріали даної цивільної справи. Головуюча суддя Київська Т.Б. перебувала у щорічній відпустці у період з 18.08.2025 по 26.09.2025, включно, на підставі наказів №135-136, 148 по Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області від 01.08.2025 та 15.08.2025. \~ \~ \~ \~Зважаючи на зміст постанови апеляційного суду, суд вимушений вважати, що строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача пропущений не був та дослідивши матеріали справи, зміст заяви представника відповідача суд, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Зважаючи на те, що розгляд даної цивільної справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також те, що судом вирішується питання лише щодо судових витрат, то розгляд заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення слід провести без повідомлення учасників справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 31.03.2025 між адвокатом Горбовим В.А. та ПП «Серебрійське» укладено договір про надання адвокатських допомоги та в розділі 3 передбачено, зокрема, що замовник (відповідач) зобов`язується за виконанні роботи виплатити виконавцю (представнику відповідача) винагороду (гонорар) в розмірі, який обумовлюється додатковою угодою до даного договору. Згідно укладеної між адвокатом Горбовим В.А. та відповідачем ПП «Серебрійське» додаткової угоди №1 від 15.05.2025 до вказаного вище договору сторони погодили вартість винагороди (гонорару) адвоката в сумі 10000,00 грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт від 15.05.2025 до договору про надання адвокатських послуг від 31.03.2025 сторони погодили вартість послуг виконаних адвокатом у розмірі 10000,00 грн. При цьому, представником відповідача здійснено розрахунок вартості наданих відповідачу послуг з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет на 2025 рік», що становить 1514,00 грн. за 01 годину роботи адвоката, зокрема, зустрічі, консультація клієнта, узгодження правової позиції з урахуванням судової практики, оформлення повноважень (01 година) у розмірі 1514,00 грн., збір доказів (01 година) 1514,00 грн.; ознайомлення та здійснення фотокопіювання матеріалів справи у суді (01 година) 1514 грн; підготовка, оформлення та направлення відзиву на позовну заяву із додатками учасникам справи та до суду (02 години) 3028,00 грн., підготовка, оформлення та направлення примірників заяв, клопотань (01 година) 1514,00 грн., підготовка, оформлення/вручення заперечень на відповідь на відзив із додатками та подання позивачу та до суду (01 година) 1514,00 грн. Також, представником позивача надано до суду квитанцію від 15.05.2025 на оплату витрат щодо правничої допомоги. Суд вважає, що заявлені до стягнення судові витрати підлягають частковій компенсації, враховуючи таке. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до\~ч.1-2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19 (провадження 61-4683св23). \~ \~ \~ \~Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У 8 рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу при відмові у задоволенні позову звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України такі витрати покладаються на позивача. Як вже зазначалось вище, у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю. При цьому, також суд бере до уваги те, що вимоги, які були розглянуті судом є майнового характеру та така категорія справ не є складною, оскільки з даного питання є установлена судова практика, якою адвокати як фахівці у галузі права, користуються при складанні процесуальних документів. Представником позивача за час розгляду справи було подано відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив. У задоволенні клопотань представника відповідача, зокрема, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідків, судом було відмовлено. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, ціни позову, розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, виходячи з конкретних обставин даної справи та те що дана категорія справ не є складною і з даного питання є установлена судова практика, а також те, що стороною відповідача було подано лише відзив на позов та заперення на відповідь на відзив та те, що у задоволенні інших поданих стороною відповідача клопотань судом було відмовлено, суд вважає, що зазначені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. є значно завищеними та недостатньо обґрунтованими. З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному представником відповідача розмірі не є пропорційними до ціни позову, суд визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 2500,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. На підставі викладеного та

Outcome: approved