Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Старовойтов О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 105892,11 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником т/з ЗАЗ Vida, номерний знак [NUMBER] . 03.08.2024 року у м. Кропивницькому сталася ДТП за участі вказаного автомобіля та автомобіля Chevrolet Epica, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вчинення ДТП та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Неправомірними діями відповідача автомобілю позивача завдано матеріальну шкоду в розмірі 153454,91 грн. При цьому, страховик відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 54662,80 грн. Тому, відповідач повинен різницю між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням, а саме 98792,11 грн. Також позивач сплатив 7100 грн. за складання звіту про оцінку вартості пошкоджень свого автомобіля. Вказав, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому моральних страждань, що проявилося в тому, що позивач був обмежений у можливості задовольнити свої потреби та потреби сім`ї внаслідок пошкодження транспортного засобу. При цьому, відповідач не докладав зусиль для усунення наслідків своїх дій, що завдало позивачу додаткового стресу та роздратування, а стосунки з близькими погіршилися. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30000 грн. Ухвалою судувід 24.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача 29.09.2025 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2024 о 22 год. 06 хв. в м. Кропивницькому на перехресті вул. Шевченка та вул. В`ячеслава Чорновола водій [PERSON] керував транспортним засобом CHEVROLET EPICA д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували характерні знаки, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. Також від проходження на стан алкогольного сп`яніння огляду із застосуванням спеціально-технічного засобу Drager Alcotest 6810 на місці події відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, [PERSON] 03.08.2024 о 22 год. 06 хв. в м. Кропивницькому на перехресті вул. Шевченка та В. Чорновола керував транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA д.н.з. [NUMBER] при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю ЗАЗ Vida д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та вчинив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.09.2024 року в справі № 405/5502/24 (а.с. 43-44). 30.08.2024 року [PERSON] звернувся до третьої особи із повідомленням про ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с. 46). 03.09.2024 року третя особа сплатила позивачу 54662,80 грн. страхового відшкодування (а.с. 46). Згідно звіту 24/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ЗАЗ Vida, номерний знак [NUMBER] , складеного 17.09.2024 року ПП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 90967,72 грн., а вартість відновлювального ремонту 153454,9 грн. (а.с. 9-38). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону\~України від 01.07.2004 року №\~1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час спірних правовідносин, (далі - Закон № 1961-IV) особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Як вбачається із ст. 22 Закону 1961-IV при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ст. 1192 ЦК України\~\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами\~статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України № 1961-IV\~у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. З огляду на викладене, суд вважає, що з водія [PERSON] , як винного у ДТП, підлягає стягненню різниця між завданою ним шкодою (153454,91 грн.) та страховим відшкодуванням (54662,80 грн.), що сплачене страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а саме 98792,11 грн., оскільки винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.п. 3, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок ДТП, яка завдана з вини [PERSON] , знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, розладу здоров`я, яких зазнав [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 3000 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача. Окрім того, згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів надано Договір про надання правничої допомоги від 18.09.2024 року, укладений між адвокатом Старовойтовим О.В. та [PERSON] (т. 1, а.с. 70-72). Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.3.1 адвокат зобов`язується надати правничу допомогу клієнту із представництва та захисту законних прав та інтересів клієнта в судах. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі та строк, окремо погоджені між ними. Однак позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), що були виконані адвокатом, які були погоджені між адвокатом та клієнтом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті позивачем. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. За складення звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, позивач сплатив 7100 грн. разом із комісією банку, що підтверджується відповідними квитанціями. Дані витрати пов`язані з розглядом справи, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за подання даного позову позивач повинен сплатити 1211,20 грн., які ним були сплачені (платіжні інструкції № 0.0.4132589409.1 та № 0.0.4052459846.1) (а.с. 49), а тому відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 970,53 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial