Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому договору к/продажу будинку від 19.04.2000 року за р.№645. Заяву мотивує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , придбаного ним за Договором купівлі-продажу будинку від 19.04.2000 року. Він вирішив розпорядитися належним йому будинком та звернувся до приватного нотаріуса з приводу посвідчення відповідного договору. Однак, за результатами розгляду його звернення нотаріусом, отримав лист з роз`ясненням від нотаріуса про необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа, внаслідок наявності розбіжностей в написанні його прізвища, оскільки в паспорті його прізвище зазначене зазначено як « [PERSON] », а у правовстановлюючому документі « [PERSON] ». Виправити цю помилку в досудовому порядку він немає можливості. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 18.08.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Заявник [PERSON] у заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, за наявними і долученими до заяви доказами. Представник заінтересованої особи Буринської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку в цілому та кожному доказу окремо, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.10.2022 року органом 5917 заявнику був виданий паспорт, де його прізвище, ім`я, по батькові українською мовою записано " [PERSON] " (а.с.5). 19.04.2000 року державним нотаріусом Черниш Д.М. було посвідчено договір к/продажу будинку за р.№645, згідно якого [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Разом з цим, [PERSON] отримав письмове повідомлення приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенка А.О. №40/01-16 від 18.03.2025, що для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (дев`ять) йому необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу (розбіжності в написанні прізвища: в паспорті прізвище власника « [PERSON] », а в правовстановлюючому документі « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормами ч.1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився « [PERSON] » і його батьками зазначені батько « [PERSON] », матір`ю « [PERSON] » (а.с.9). Згідно військового квитка серії [NUMBER] він виданий 02.08.1995 року на ім`я « [PERSON] » (а.с.10). Як вбачається з посвідчення водія серії [NUMBER] воно видане 25.09.2002 року на ім`я « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] за [PERSON] зареєстрований автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 24.02.2001 року [PERSON] одружився з [PERSON] , прізвища після одруження чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с.13). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилась [PERSON] і її батьками зазначені батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилась [PERSON] і її батьками зазначені батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.15). За наведеного, наявні достатні підстави вважати, що в даному випадку [PERSON] та [PERSON] є однією і тою ж особою, та сумнівів щодо цього у суду не виникає. Крім того, будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, розбіжності між написанням прізвища заявника у його паспорті та вищевказаному договорі к/продажу будинку, виникли внаслідок помилки, однак не спростовують факт належності йому вказаного документу. Враховуючи викладене, оскільки факт, який просить встановити заявник знайшов своє підтвердження, його встановлення необхідне останньому для реалізації свого права власності на належний йому житловий будинок, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved