Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

\~ \~ \~ У\~липні \~2025\~року позивач\~ТОВ "Діджи\~Фінанс"\~звернулося з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Свої вимоги\~позивач мотивував\~тим,\~що 19.03.2024\~між ТОВ\~ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» \~та [PERSON] укладено\~ДОГОВІР №\~7701337\~про надання\~споживчого кредиту\~ за\~власного волевиявлення\~відповідача,\~з повним\~розумінням умов\~кредитування та\~усвідомленням рівня\~відповідальності,\~в Особистому\~кабінеті на\~офіційному веб-сайті\~ТОВАРИСТВА. Відповідно до\~умов Кредитного\~договору,\~до укладення\~Договору отримав\~проект цього\~кредитного Договору\~разом з\~додатками (в\~електронному вигляді\~в особистому\~кабінеті),\~ознайомився з\~усіма його\~умовами та Правилами,\~що розміщені\~на веб-сайті\~ТОВАРИСТВА та\~є невід`ємною\~частиною цього\~Договору. \~ \~ \~Таким чином,\~відповідачем укладено\~ДОГОВІР № 7701337\~про надання\~споживчого кредиту\~від 19.03.2024\~із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» («Creditplus»TM). Згідно\~умов кредитного\~договору,\~кошти кредиту\~надаються ТОВАРИСТВОМ\~у безготівковій\~формі шляхом\~їх перерахування\~на поточний\~рахунок Споживача,\~включаючи використання\~реквізитів платіжної\~картки,\~у розмірі 12000 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, кредитні кошти з нарахованими відсотками позикодавцю не повернуті. 27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до чинного законодавства України укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. \~ \~ \~Згідно Договору\~факторингу сума\~боргу перед\~новим кредитором\~(ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»)\~ становить\~47102\~грн,\~із яких:\~ заборгованість за тілом кредиту становить 12000грн; заборгованість за відсотками становить 30602грн; заборгованість за\~пенею становить 4500 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 47102 грн та судові витрати, у розмірі 2422 грн,40 судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 30 вересня 2025 року згідно\~ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 19.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №7701337. Згідно умов Договору позивач надав Клієнту кредит в розмірі 5000 грн., строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. Договір підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором С4503. Відповідно до п.2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно п. 3.1. Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (а.с.14-23). 26.03.2024 сторони уклали додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту №7701337, відповідно до якої домовилися збільшити суму кредиту на 7000 грн, сума кредиту (загальний розмір) складає 12\~000 грн (а.с.32-34). Разом із копією договору стороною позивача надано також паспорт споживчого кредиту (а.с. 41-42). Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки (а.с.36). Відповідач [PERSON] \~не виконав умови кредитного договору та не надав своєчасно ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 44-49). 27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.27-31). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу 27.11/24-Ф від 27.11.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 7701337 від 19.03.2024 року у загальній сумі 47102 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~12000 грн; заборгованість по процентам\~30 602 грн; заборгованість за пенею 4500 грн. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за період з 27.11.2024, тобто з моменту відступлення первісним кредитором права вимоги до відповідача на користь позивача, будь-які додаткові нарахування за кредитним договором позивачем не здійснювалися (а.с.44-49). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статей 514,516\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України,порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Як встановлено судом, сума заборгованості за відсотками в розмірі 30602 грн. розрахована за період з 19.03.2024 по 26.11.2024 в межах строку дії договору. 22.11.2023 прийнято\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ\~(набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~(пп.6 п.5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»\~(пп.13 п.5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так,\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~8\~Закону,\~максимальний розмір\~денної процентної\~ставки,\~розрахованої відповідно\~до частини\~четвертої цієї\~статті,\~не може\~перевищувати 1\~%. При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %. При цьому, позивач, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відтак, заборгованість за відсотками повинна бути нарахована: з 19.03.2024 по 21.04.2024 за процентною ставкою 2,2 % згідно умов договору: 5000 х 2,2 % х 7 = 770 грн.; 12000х2,2%х26=6864 грн; з 22.04.2024 по 17.07.2024 за процентною ставкою 1,5% згідно закону: 12000 х 1,5% х 87=15660 грн. Таким чином на умовах укладеного договору та відповідно до законодавчих норм відповідач повинен був сплатити 12 00,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 23\~294,00 грн. заборгованості за відсотками. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за пенею в сумі 4500 грн, суд уважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по теперішній час. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що кредитний договір укладений 19.03.2024, тобто в період дії на території України воєнного стану, суд уважає, що з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за пенею в сумі 4500 грн, що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню, в сумі 35\~294 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №7701337 від 30.05.2025 (а.с. 8). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1 815,13 грн. з розрахунку: 35\~294 грн. х 2422,40 грн. /47102 грн. = 1815,13 грн. У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 6 000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та т..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути т. розмірнос з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`т. розм визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги з адвокатом Білецьким Б. М. №42649746 від 01.01.2025, додаткової угоди №7701337 до Договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025 від 02.04.2025, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. у цій справі від 31.03.2025, Актом 7701337 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 31.03.2025 (а.с.10, 13,24-26,35,50). Згідно з детальним описом робіт позивачу адвокатом здійснено надання послуг професійної правничої допомоги щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на загальну суму 6\~000 грн. (всього 7 год.) (а.с. 48). Судом встановлено, що сума в розмірі 6 000 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, яка складає 7 годин. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, позовна заява є типовою для таких правовідносин, у спорах такого характеру судова практика є сталою, застосування великої кількості законодавчих актів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи розмірності та реальності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 2247,93 грн. з розрахунку: 35\~294 грн. х 3000 грн. / 47102 грн. = 2247,93 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial