Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2028 року [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: батько [PERSON] - відповідач, та матір [PERSON] - позивач. Рішенням Прилуцького районного суду від 01.03.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Срібнянського районного суду від 23.05.2019 року з [PERSON] присуджено стягувати на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] жодного разу не сплатив аліменти та має сукупний розмір заборгованості станом на вересень 2023 р в розмірі 132 828 грн. Донька сторін [PERSON] з моменту її народження перебуває виключно на повному утриманні позивачки, а відповідач після припинення спільного проживання свідомо нехтував батьківськими обов`язками, взагалі не приймав участь в фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. [PERSON] взагалі не вчинялись реальних спроб щодо спілкування з дитиною з метою налагодження контакту, він безповоротно втратив інтерес до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі. Тому позивачка просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 14 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 серпня 2025 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 06 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, та справа призначена до судового розгляду по суті на 30 вересня 2025 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Крім того, зазначеною ухвалою зобов`язано орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради в строк до 29 вересня 2025 року надати суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином - матеріали справи містять поштову розписку про вручення позивачці судового виклику. В позовній заяві позивачка просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, матеріали справи містять розписку відповідача про явку в судове засідання на 30 вересня 2025 року (а.с.26). Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у відповідності до п.1 ч.3 ст 223 ЦПК України не знаходить підстав для відкладення розгляду справи і ухвалює провести розгляд справи за від сутності відповідача [PERSON] , який належним чином повідомлений, але в судове засідання не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, у ви рішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви учасників справи, прийшов до висновку, що оскільки згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, тому розгляд справи проведений без участі позивачки та представника третьої особи згідно ч.3 ст 211 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 березня 2019 року, яке набрало законної сили 02 квітня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.8-9) Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржник [PERSON] має заборгованість по аліментах станом на 03.10.2024 в сумі 132 828, 10 грн (а.с.4-6) Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 148 від 13 серпня 2025 року затверджено висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.30) Згідно висновку органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради з врахуванням того факту, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] , не цікавиться її життям, здоров`ям, не виявляє батьківської турботи щодо неї, не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, не поживає з нею протягом 6 років та не спілкується, не бере участі в її вихованні, з метою захисту прав та законних інтересів дитини орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.31) Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу батьківства і утримання дітей, які регулюються положеннями як Сімейного Кодексу України, так і інших нормативно -правових актів. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, він працездатного віку, але свідомо уникає виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При розгляді даної справи суд керується також і практикою ЄСПЛ, який у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа «Хант проти України» від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Під час розгляду справи було встановлено, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини буде в її інтересах, так як в ході судового розгляду було встановлено, що батько свідомо не бажає виховувати та утримувати належним чином свою дитину, таким чином позов підлягає до задоволення. Крім того, ч. 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Стаття 1 41 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка [PERSON] у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп згідно квитанції від 08.07.2025 року (а.с.1), а оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому у відповідності до положень ст 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають до відшкодування відповідачем у повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved