Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024 у розмірі 12700,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр» та не заперечує проти заочного розгляду справи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 18.08.2024 було укладено кредитний договір № 18.08.2024-100000007, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. строком на 124 дні. ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 19.12.2024 утворилась заборгованість у розмірі 12700,00 грн., що складається зі заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн. та комісії в розмірі 2700,00 грн. Відповідач подав до суд відзив на позовну заяву, в якому у задоволені позову просить відмовити. Свій відзив мотивує тим, що позивачем не\~надано жодного\~належного,\~достовірного доказу\~на підтвердження\~електронної/цифрової\~взаємодії між\~сторонами щодо\~укладання спірного\~кредитного договору, зокрема, даних системних\~файлів інформаційно-телекомунікаційної\~системи (вебресурсу) позивача чи\~документів на\~підтвердження логіки/алгоритму\~дій такої\~системи при\~взаємодії зі\~стороннім користувачем\~(споживачем\~електронних/цифрових\~комерційних послуг). Таким чином,\~оскільки позивачем\~не доведено,\~що між\~сторонами укладено\~кредитний договір\~і саме\~на таких\~умовах.\~Фактично позивачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~видачі позичальнику\~кредиту у\~наведеній сумі,\~а саме:\~меморіальний ордер\~чи інший\~первинний бухгалтерський\~документ,\~що підтверджує\~перерахування кредитних\~коштів на\~рахунок позичальника,\~виписки з\~рахунку кредитора\~за дату\~виплати коштів\~відповідачу відповідно\~до ст.\~19\~Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні". Отже,\~посилання позивача\~на вказаний\~вище розрахунок\~без надання\~первинних бухгалтерських документів\~на підтвердження\~руху грошових\~коштів як\~на підставу\~задоволення позову\~є необгрунтованим,\~оскільки такий\~розрахунок є\~виключно внутрішнім\~документом фінансової\~установи та\~не містить\~відомостей,\~що дозволили\~б суду\~перевірити,\~чи передавались\~в дійсності\~кошти позивальнику\~в кредит.\~Таким чином,\~позивачем не\~доведено належними\~та допустимими\~доказами,\~що ним дійсно передавались відповідачеві грошові кошти у кредит. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду\~від 18.06.2025\~позовну заяву\~залишено без\~руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 23.06.2025 представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 16-25). Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 18.07.2025 судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024 в розмірі 28200,00 (двадцять вісім тисяч двісті) гривень та 2057 (дві тисячі п`ятдесят сім) гривень 58 копійок судового збору. 29.07.2025 відповідач подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.07.2025. Ухвалою суду від 07.08.2025 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 18.08.2025 представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. 19.08.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 18.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18.08.2024-100000007. Зокрема, 18.08.2024 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е895 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявку кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), за умовами яких відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 10000,00 грн.; строк, на який надається кредит, - 124 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 19.12.2024; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за якими застосовується ставка «Стандарт»; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,47% = (18200/10000)/124 ? 100%; комісія, пов?язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 900 грн. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів; комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 900 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов?язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов?язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит; неустойка: 100,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; орієнтовна загальна вартість кредиту 28200,00 грн. Також 18.08.2024 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором А895 підписав Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містять основні умови кредитування, які відповідають тим, що зазначені у кредитному договорі. Відповідно до листа генерального директора ТОВ «УПР» від 11.06.2025 ними було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта, а саме: 18.08.2024 у розмірі 10000,00 грн. за договором кредиту № 18.08.2024-100000007. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024 у відповідача наявна заборгованість в сумі 33200,00 грн., що складається з: 10000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 15500,00 грн. заборгованості за відсотками, 900,00 грн. заборгованості по комісії та 5000,00 грн. неустойки та 1800,00 грн. заборгованості по додатковій комісії. Таким чином між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612\~ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.\~1048\~цього\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 18.08.2024-100000007 шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е895, який був надісланий на фінансовий номер останнього. На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано листа генерального директора ТОВ «УПР» від 11.06.2025 про те, що ними було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта, а саме: 18.08.2024 у розмірі 10000,00 грн. за договором кредиту № 18.08.2024-100000007. Отже, встановленими вище обставинами підтверджується факт укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024, отримання останнім кредитних коштів та те, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем електронні документи є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, чого також він не заперечує у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, яка з урахування заяви про зменшення позовним вимог становить 1270,00 грн., що складається з: 10000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 900,00 грн. заборгованості по комісії та 1800,00 грн. заборгованості по додатковій комісії. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. При цьому, суд звертає увагу, що умови договору містять реквізити належного позичальнику (відповідачу) електронного платіжного засобу для надання\~коштів позичальнику\~за даним\~та наступними договорами: 4149-49XX-ХХХХ-7159 на яку і було перераховано кошти у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується листом генерального директора ТОВ «УПР» від 11.06.2025. Водночас перерахування коштів на платіжну картку відповідача за укладеним ним кредитним договором було здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а у випадку переказу коштів у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відтак доводи відповідача з посиланням на відсутність первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про отримання ним кредитних коштів, до уваги прийматися не можуть. При цьому відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, який зазначений вище, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. З огляду на загальні правила доказування негативних фактів, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази перерахування відповідачу кредитних коштів та відомості, що містяться в розрахунку заборгованості за кредитним договором, враховуючи не спростування відповідачем твердження позивача про неповернення кредитів, суд вважає встановленою обставину неповернення 10000,00 грн. тіла кредиту за кредитним договором № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024. Таким чином, надані позивачем докази є належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 900,00 грн. та додатковою комісією у розмірі 1800,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з частиною 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За правовим висновком ВП ВС у справі №496/3134/19 від 13 липня 2022 року (п. 31.33, 32.2-32.8) комісія за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною, адже відповідно до ч. 1 ст.11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» має надаватись безкоштовно. При чому, відповідач не зобов`язаний заявляти зустрічний позов, а вправі лише заявити відповідні заперечення проти заявленого позивачем позову, посилаючись на нікчемність правочину. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачу надавалися послуги з обслуговування кредиту безоплатність яких встановлена законодавством частіше, ніж один раз на місяць або взагалі надавалися будь-які інші послуги з обслуговування кредиту, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за додатковою комісією у розмірі 1800,00 грн. за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає. Водночас, комісія пов`язана з виданням кредиту, відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та згідно з Законом України\~«Про споживче\~кредитування» відноситься до платежів, передбачених договором про споживчий кредит. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23. З огляду на викладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з позивачем договору № 18.08.2024-100000007 від 18.08.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав та комісію за надання кредиту, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 10900,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 900,00 грн. заборгованості по комісії, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 26.03.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 10). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2079,07 грн. (10900,00 грн. х 2422,40 грн. / 12700,00 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 204, 207, 525, 526, 610, 612, 639, 1048, 1049, 1054, ЦК України, ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст. 3, 12, 13 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved