Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, видалити публікацію від [INFO] разом із фотозображенням, розміщену за посиланнями: [INFO] , [INFO] , [INFO] під назвою « [INFO].», як таку, що порушує особисті немайнові права [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) та Telegram-каналі Відповідач опублікував фото позивача та допис під назвою: « [INFO]. [PERSON] є власником 18 квартир у Києві за адресою [ADDRESS] . Там же зареєстровано 4 його фірми.» за посиланням: [INFO] , [INFO] . Позивач зазначає, що в зазначеній публікації [PERSON] порушив немайнові права [PERSON] , використавши фото Позивача та зазначивши інформацію про членів його родини, ділові зв`язки, майновий стан та інформацію про приватну власність без отримання на це згоди Позивача. У заголовку та самому дописі від [INFO] відповідач оприлюднив наступну інформацію: «[INFO]. [PERSON] є власником 18 квартир у Києві за адресою [ADDRESS] . Там же зареєстровано 4 його фірми. Як мінімум ще одна квартира у власності компанії "Ювіді", яка раніше йому належала, а зараз перебуває під бенефіціарним контролем [PERSON] - брата [PERSON] - лідера партії «Свобода», спонсором якої вважається [PERSON] . Що ж таке [ADDRESS]? Це самісінький центр Києва одразу позаду монументу Матері-Батьківщини. Житлова новобудова була здана в експлуатацію ще в 2016 році. А найдешевша квартира у цій будівлі коштує 700-800 тисяч доларів. А їх у [PERSON] там щонайменше 18. Тож, припускаю, він і може бути забудовником. На сайті ЛУН перевіряю інформацію про будівництво. Попри те, що всі документи щодо забудови портал зазвичай публікує, у цьому випадку ані погоджень, ані замовника знайти не вдається. Є лише наявна інформація щодо автора проекту. Ним виступала компанія "Азмоноліт-Груп-Л". Виявляється, це її перший і єдиний проект. Більше з цією фірмою жодних будівництв знайти не вдалося. Більше того, навіть саму фірму знайти не вдається. А все тому, що після здачі об`єкту в експлуатацію, "Азмоноліт-Груп-Л" перейменовують у "В-Моноліт". "В-Моноліт" входить до групи компаній "ВЄК Кепітал Партнерс". Її головним контролером вважається [PERSON] , а до інвестиційного портфелю групи входять фітнес-клуби "[INFO]" та компанія "MPG Global", що володіє ліцензією на розробку золота в Танзанії. Ще одним відомим співзасновником групи вважається [PERSON] . І тепер - найцікавіше… Отже, фінансова група називається "ВЄК Кепітал Партнерс" - ВЄК: [PERSON] , [PERSON] і хтось ще на букву [PERSON]. Виглядає, що третім партнером у групі є [PERSON] . Про це свідчать, зокрема, квартири у його власності на [ADDRESS] . Ще одним підтвердженням цього є ТзОВ "Різорт Ріал Істейт", що належить [PERSON] . На неї записані нерухомі об`єкти у Львові, Києві та Буковелі . Але головне, що лише рік тому [PERSON] став її одноосібним власником. До того засновниками компанії був [PERSON] (це родич [PERSON] ) та все той же [PERSON] . Крім того, [PERSON] і [PERSON] є друзями. Також у минулому [PERSON] належали 10% ТОВ "Укрлітійвидобування". І саме за час його участі в компанії, вона отримала ліцензію на розробку і добування найбільшого в країні літієвого родовища. А вже після цього частка [PERSON] опинилася в руках [PERSON] . Водночас, більша частина прав на підприємство є в іншого бізнес-партнера [PERSON] - [PERSON] . Про нього і його співпрацю з [PERSON] , я розповім найближчим часом. До слова, "Укрлітійвидобування" за часів [PERSON] входив до сфери інтересів [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] . Щодо [PERSON] , то його пов`язували з видобуванням газу в Україні і тісною співпрацею у цій сфері з [PERSON] . Також [PERSON] входить до близького кола оточення братів [PERSON] . Зокрема, бізнесмен багато років займав посаду віце-президента Федерації футболу України, за час правління у ній [PERSON] . Подейкують, що саме через цей зв`язок [PERSON] став тим, ким став, бо раніше був ближчим до криміналітету, ніж до бізнесу. Так, прізвище [PERSON] разом з [PERSON] в окремих колах згадується, як «група підтримки» по кримінальній лінії чималої кількості бізнесменів по всій країні. Зокрема, відомо, що вони взяли під спільну «опіку» колишнього прокурора часів [PERSON] та підприємця [PERSON] , які займаються бізнесом у сфері енергетики. Підписуйтесь на мої соціальні мережі, щоб побачити чергові майбутні сторінки кримінального провадження за державну зраду по [PERSON] та інших феодалах Львівщини, сподіваюсь СБУ не ляже під рускіх. Маєте що додати по злочинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] - пишіть на [NUMBER] чи signal [NUMBER]. [PERSON], [INFO].». Позивач зазначає, що [PERSON] у публікаціях без його згоди було незаконно поширено конфіденційну інформацію, яка стосується особи [PERSON] , його персональні дані до яких відносяться: ім`я, фотографічне зображення, відомості про ділові, професійні зв`язки та інформацію щодо його приватної власності. Зазначені відомості були розміщені у контексті маніпулятивної та недостовірної інформації, створеної Відповідачем, що, на думку Позивача, є порушенням його права на повагу до приватного життя та охорону персональних даних. Спірна публікація на думку позивача є авторським матеріалом, створеним та поширеним безпосередньо відповідачем. Відповідач виступає їхнім першоджерелом та єдиним автором, оскільки розміщував власні статті на особистих сторінках у соціальній мережі Facebook та Telegram. Підтвердженням факту розміщення відповідачем та поширення інформації щодо позивача в [PERSON] ( [INFO] ) та Telegram ([INFO]), позивачем до позовної заяви було додано скріншоти допису на сторінках відповідача, які відображають те, що бачить будь-який користувач соціальних мереж на екрані будь-якого гаджета. Аналізуючи інформаційне наповнення сторінок в соціальних мережах: Facebook ([INFO], [INFO]), Telegram ([INFO]), а також додаткових даних, можна зробити обґрунтований висновок, що сторінки в соціальних мережах, зазначені в позовній заяві, належать та адмініструються [PERSON] , і саме через ці сторінки особисто ним поширювались матеріали, які містять персональні дані та фото позивача, автор публікацій та відеозаписів самостійно підписує відповідні пости та зазначає у відео, що автором є [PERSON] .. На сторінках [INFO] розміщені фото, відео та дописи, які містять інформацію, пов`язану з особою [PERSON] . У профілях зазначено ім`я та прізвище, які повністю збігаються з особистими даними Відповідача. На Telegram-каналі відповідача (посилання: [INFO]) розміщено банківські реквізити, серед яких: ПриватБанк: [NUMBER], Монобанк: [NUMBER], PayPal: [INFO]. Надані реквізити підтверджують зв`язок зі [PERSON] , оскільки у платіжних дорученнях за зазначеними рахунками отримувачем коштів визначено саме Відповідача. Відповідно до чинного законодавства України, відкриття рахунків у фінансових установах здійснюється із використанням офіційних даних клієнта та за його особистої участі або на підставі поданих ним документів. Таким чином, наявні докази дозволяють однозначно встановити прямий зв`язок Відповідача з відповідним обліковим записом у соціальній мережі. Також, на сторінці Відповідача у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) [INFO] за посиланням: [INFO] було розміщено відеоматеріал із назвою: «[INFO]». У зазначеному відео Відповідач не лише коментував обставини іншої судової справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , але й опублікував ухвалу суду від 07.01.2025 року про відкриття провадження із зазначенням усіх даних учасників процесу. Отже, [PERSON] вважає, що у публікації в мережі Facebook ( [INFO] ) та Telegram-каналі від [INFO] за посиланням: [INFO] , [INFO] , відповідачем були висвітлені персональні дані Позивача, зокрема його фото, прізвище, ім`я, відомості про родинні зв`язки, сімейний стан та інформація щодо особистих майнових відносин [PERSON] .. Зазначені відомості є конфіденційними, безпосередньо стосуються особистого та приватного життя Позивача, а їх розголошення завдало шкоди його немайновим (особистим) правам і порушило таємницю приватного життя. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 24.04.2025 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Цесельською І. В. було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити повністю. Відзив вмотивований тим, що позивачем не надано доказів порушення його особистих немайнових прав та завданні будь якої шкоди, оскільки відсутні докази приниження ділової репутації або наявності втрат немайнового характеру. Представник відповідача вказує, що позивачем не доведено, що поширення інформації в мережі Інтернет здійснювалось саме відповідачем,оскільки відсутні докази належності сторінок у соціальних мережах саме відповідачу. На думку представника відповідача, інформація викладена у публікаціях, не була спрямована на втручання в приватне життя [PERSON] , а мала на меті висвітлення його діяльності як публічної особи, що становить значний суспільний інтерес. За таких обставин просила позов залишити без задоволення. 30.04.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Миська Т.Г. скерував на електронну адресу суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що у публікації, яка є предметом розгляду у даній справі міститься сукупність відомостей, які належать до персональних даних [PERSON] , а саме: прізвище, ім`я, фотографія, інформація про приватну власність, родинні зв`язки, особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, які безперешкодно дозволяють кожному пересічному громадянину ідентифікувати Позивача, його місце перебування/проживання, матеріальний стан та інші відомості, які становлять конфіденційну інформацію та персональні дані, а твердження Відповідача про неможливість ідентифікації особи Позивача лише через ім`я та прізвище не відповідає дійсності. Використання будь-якої інформації, що посягає на приватність особи має бути виправдане переважаючим публічним інтересом. При цьому, для уникнення неправомірного втручання у приватне життя особи варто утриматись від публікації особистих фотографій, якщо тільки це безпосередньо не стосується питання публічного інтересу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Миська Т.Г. вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення аналогічні, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Цесельська І.В. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим, покликаючись на мотиви відзиву на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ) та Telegram-каналі Відповідач опублікував фото позивача та допис під назвою: « [INFO]. [PERSON] є власником 18 квартир у Києві за адресою [ADDRESS] . Там же зареєстровано 4 його фірми.» за посиланням: [INFO] , [INFO] . Позивач зазначає, що в зазначеній публікації [PERSON] порушив немайнові права [PERSON] , використавши фото Позивача та зазначивши інформацію про членів його родини, ділові зв`язки, майновий стан та інформацію про приватну власність без отримання на це згоди Позивача. У заголовку та самому дописі від [INFO] відповідач оприлюднив наступну інформацію: «[INFO]. [PERSON] є власником 18 квартир у Києві за адресою [ADDRESS] . Там же зареєстровано 4 його фірми. Як мінімум ще одна квартира у власності компанії "Ювіді", яка раніше йому належала, а зараз перебуває під бенефіціарним контролем [PERSON] - брата [PERSON] - лідера партії «Свобода», спонсором якої вважається [PERSON] . Що ж таке [ADDRESS]? Це самісінький центр Києва одразу позаду монументу Матері-Батьківщини. Житлова новобудова була здана в експлуатацію ще в 2016 році. А найдешевша квартира у цій будівлі коштує 700-800 тисяч доларів. А їх у [PERSON] там щонайменше 18. Тож, припускаю, він і може бути забудовником. На сайті ЛУН перевіряю інформацію про будівництво. Попри те, що всі документи щодо забудови портал зазвичай публікує, у цьому випадку ані погоджень, ані замовника знайти не вдається. Є лише наявна інформація щодо автора проекту. Ним виступала компанія "Азмоноліт-Груп-Л". Виявляється, це її перший і єдиний проект. Більше з цією фірмою жодних будівництв знайти не вдалося. Більше того, навіть саму фірму знайти не вдається. А все тому, що після здачі об`єкту в експлуатацію, "Азмоноліт-Груп-Л" перейменовують у "В-Моноліт". "В-Моноліт" входить до групи компаній "ВЄК Кепітал Партнерс". Її головним контролером вважається [PERSON] , а до інвестиційного портфелю групи входять фітнес-клуби "[INFO]" та компанія "MPG Global", що володіє ліцензією на розробку золота в Танзанії. Ще одним відомим співзасновником групи вважається [PERSON] . І тепер - найцікавіше… Отже, фінансова група називається "ВЄК Кепітал Партнерс" - ВЄК: [PERSON] , [PERSON] і хтось ще на букву [PERSON]. Виглядає, що третім партнером у групі є [PERSON] . Про це свідчать, зокрема, квартири у його власності на [ADDRESS] . Ще одним підтвердженням цього є ТзОВ "Різорт Ріал Істейт", що належить [PERSON] . На неї записані нерухомі об`єкти у Львові, Києві та Буковелі . Але головне, що лише рік тому [PERSON] став її одноосібним власником. До того засновниками компанії був [PERSON] (це родич [PERSON] ) та все той же [PERSON] . Крім того, [PERSON] і [PERSON] є друзями. Також у минулому [PERSON] належали 10% ТОВ "Укрлітійвидобування". І саме за час його участі в компанії, вона отримала ліцензію на розробку і добування найбільшого в країні літієвого родовища. А вже після цього частка [PERSON] опинилася в руках [PERSON] . Водночас, більша частина прав на підприємство є в іншого бізнес-партнера [PERSON] - [PERSON] . Про нього і його співпрацю з [PERSON] , я розповім найближчим часом. До слова, "Укрлітійвидобування" за часів [PERSON] входив до сфери інтересів [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] . Щодо [PERSON] , то його пов`язували з видобуванням газу в Україні і тісною співпрацею у цій сфері з [PERSON] . Також [PERSON] входить до близького кола оточення братів [PERSON] . Зокрема, бізнесмен багато років займав посаду віце-президента Федерації футболу України, за час правління у ній [PERSON] . Подейкують, що саме через цей зв`язок [PERSON] став тим, ким став, бо раніше був ближчим до криміналітету, ніж до бізнесу. Так, прізвище [PERSON] разом з [PERSON] в окремих колах згадується, як «група підтримки» по кримінальній лінії чималої кількості бізнесменів по всій країні. Зокрема, відомо, що вони взяли під спільну «опіку» колишнього прокурора часів [PERSON] та підприємця [PERSON] , які займаються бізнесом у сфері енергетики. Підписуйтесь на мої соціальні мережі, щоб побачити чергові майбутні сторінки кримінального провадження за державну зраду по [PERSON] та інших феодалах Львівщини, сподіваюсь СБУ не ляже під рускіх. Маєте що додати по злочинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] - пишіть на [NUMBER] чи signal [NUMBER] . [PERSON], [INFO].». [INFO], відповідачем опубліковано інформацію, що належить до персональних даних та конфіденційної інформації, яка дозволяє однозначно ідентифікувати особу Позивача, у тому числі шляхом використання його фотографії, розміщеної разом із текстом допису, а саме: 1. [PERSON] є власником 18 квартир у Києві за адресою [ADDRESS] . Там же зареєстровано 4 його фірми (розголошення прізвища, імені, інформації про приватну власність та матеріальний стан). 2.Що ж таке [ADDRESS]? … А їх у [PERSON] там щонайменше 18 (розголошення інформації про приватну власність). 2.Виглядає, що третім партнером у групі є [PERSON] . Про це свідчать, зокрема, квартири у його власності на [ADDRESS] (розголошення прізвища, імені, інформації про приватну власність, матеріальний стан та ділові зв`язки). 3.Ще одним підтвердженням цього є ТзОВ "Різорт Ріал Істейт", що належить [PERSON] . На неї записані нерухомі об`єкти у Львові, Києві та Буковелі . Але головне, що лише рік тому [PERSON] став її одноосібним власником. До того засновниками компанії був [PERSON] (це родич [PERSON] ) (розголошення прізвища, імені, інформації про матеріальний стан та бізнес-зв`язки, родинні відносини). 4.А вже після цього частка [PERSON] опинилася в руках [PERSON] . Водночас, більша частина прав на підприємство є в іншого бізнес-партнера [PERSON] - [PERSON] . Про нього і його співпрацю з [PERSON] , я розповім найближчим часом (розголошення прізвища, інформації про бізнес-зв`язки). Отже, відповідачем було опубліковано сукупність відомостей, які належать до персональних даних Позивача, а саме: прізвище, ім`я, фотографія, інформація про приватну власність, родинні зв`язки, особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, які безперешкодно дозволяють кожному пересічному громадянину ідентифікувати Позивача, його місце перебування/проживання, матеріальний стан та інші відомості, які становлять конфіденційну інформацію та персональні дані, а твердження Відповідача про неможливість ідентифікації особи Позивача лише через ім`я та прізвище не відповідає дійсності. Позивач зазначив, що право на приватність, тобто недоторканність приватного та сімейного життя, захищено нормами міжнародного права та національного законодавства на конституційному рівні. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку із цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений гл. 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, які спричинило це порушення. У Постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/10624/21 було визначено, що тлумачення ч. 2 ст. 278 ЦК України свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення в мережі «Інтернет» інформації, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті з інтернету є належним способом захисту. Щодо характеру інформації позивач зазначає, що поширена Відповідачем інформація не відповідає принципу суспільної необхідності та не відноситься до громадського контролю, оскільки не містить жодної суспільно значущої інформації та інформації про політичну діяльність Позивача, однак, навіть в цьому випадку ніхто не може втручатись та висвітлювати приватне життя особи. Посилаючись на нібито суспільну значущість та резонанс своїх публікацій, Відповідач систематично розкривав персональні дані Позивача, позиціонуючи це як розслідування та намагаючись створити образ громадського активіста. Разом із тим, на сторінках Відповідача відсутні посилання на першоджерела інформації; навпаки, під кожною публікацією він зазначає власні ідентифікаційні дані, що свідчить про авторство саме Відповідача. Намагаючись уникнути відповідальності, Відповідач заявляє, що є лише переповідачем, який просто поширив інформацію. Однак така позиція суперечить матеріалам справи та судовій практиці щодо захисту персональних даних та права на приватність. Позивач наголошує, що на момент публікації допису не є чинним народним депутатом чи державним службовцем, а опублікований допис з персональними даними та конфіденційною інформацією щодо нього ніяк не обґрунтовується суспільним інтересом, а поширена відповідачем інформація жодним чином не стосувалась виконання Позивачем дій як державним службовцем, політичним або громадським діячем. На переконання Позивача, зібрані у справі докази підтверджують, що сторінки у соціальних мережах, зазначені у позовній заяві, належать [PERSON] . Відповідач самостійно ідентифікує себе шляхом публічного розміщення особистих даних, таких як ім`я, контактні дані, банківські реквізити, а також фото- та відеоматеріалів із власним зображенням. Це свідчить про його адміністративний контроль над відповідними акаунтами, через які було поширено інформацію, що, за твердженням Позивача, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. За результатами дослідження інформаційного наповнення сторінок в соціальних мережах: Facebook ([INFO], [INFO]), Telegram ([INFO]), а також доданих доказів, суд вважає, що позивачем повною мірою доведено, що сторінки в соціальних мережах, зазначені в позовній заяві, належать та адмініструються [PERSON] , і саме через ці сторінки особисто ним поширювались матеріали, які містять персональні дані та фото позивача, оскільки автор сам підписує пости та у відео вказує, що автором є [PERSON] .. На сторінках [INFO] розміщені фото, відео та дописи, які містять інформацію, пов`язану з особою [PERSON] . У профілях зазначено ім`я та прізвище, які повністю співпадають з особистими даними відповідача. Також, за результатами моніторингу, в дописах згадуються організації, діяльність яких пов`язана з відповідачем, зокрема ГО «Рабів до раю не пускають». [PERSON] є засновником і керівником низки організацій, таких як: «Рабів до раю не пускають» та інших. Ця інформація підтверджується відкритими даними (opendatabot.ua). У соціальних мережах відповідач постійно використовує назву цієї організації, що додатково підтверджує його причетність до сторінок. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Окрім того, статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім і та права вимагати вилучення будь-якої інформації, також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 Цивільного кодексу України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі. Таким чином, згідно зі статтею 277 Цивільного кодексу України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Статтею 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про інформацію», конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Закону України «Про захист персональних даних» цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», об`єктами захисту є персональні дані. Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними. Суб`єкт персональних даних має право: 1) знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом; 2) отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані; 3) на доступ до своїх персональних даних; 4) отримувати не пізніш як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту, крім випадків, передбачених законом, відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також отримувати зміст таких персональних даних; 5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; 6) пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; 7) на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; 8) звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду; 9) застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних; 10) вносити застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних під час надання згоди; 11) відкликати згоду на обробку персональних даних; 12) знати механізм автоматичної обробки персональних даних; 13) на захист від автоматизованого рішення, яке має для нього правові наслідки. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Згідно з ч. 3, 4 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку. Персональні дані, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом, видаляються або знищуються відповідно до вимог закону. В абз.5 п.3.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1- 9/2012 від 20.01.2012р. за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України (далі - Рішення КСУ), зазначено, що Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім 'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не надавав згоди [PERSON] на опрацювання, поширення, зберігання його персональних даних та поширення конфіденційної інформації про нього. Суд вважає безпідставними доводи Відповідача про те, що він є лише переповідачем інформації. Відповідно до ст. 302 ЦК України та ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», особа не несе відповідальності за поширену інформацію лише у випадку її дослівного відтворення з іншого друкованого засобу масової інформації із зазначенням відповідного джерела. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] не посилався на інші друковані засоби масової інформації, а викладав інформацію від власного імені. Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі № 931/13 "Satakunnan Markkinaporssi Оу and Satamedia Оу v. Finland" суд зазначив, що навіть якщо інформація міститься в публічних реєстрах, це не надає абсолютного права на її поширення. Аналогічний підхід застосовано у справі № 780601/01 "Petrina v. Romania", де ЄСПЛ став на захист особи, наголосивши, що поширення персональних даних (навіть тих, що є у відкритому доступі) може порушити право на повагу до приватного життя. Щодо посилання представника відповідача на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, суд зазначає наступне. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначає (Постанова Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 756/10624/21), що тлумачення ч. 2 ст. 278 ЦКУ свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення в мережі «Інтернет» інформації, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті є належним способом захисту. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку із цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений гл. 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, які спричинило це порушення. Згідно зі ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст. 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Персональні дані у дописі не є другорядними або окремими технічними елементами, які можна було б легко видалити без зміни суті тексту. Навпаки, вони нерозривно пов`язані із загальним змістом і контекстом публікації, оскільки сам допис побудований навколо особистості позивача, його приватного життя та ідентифікаційних ознак. Видалення лише окремих фрагментів персональної інформації призведе до спотворення логіки викладу та втрати змістової єдності. Таким чином, часткове редагування або вибіркове видалення окремих персональних даних не буде ефективним способом захисту порушених прав позивача. Єдиним дієвим і справедливим засобом захисту в даній ситуації є повне видалення спірного допису. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на захист персональних даних, а також без згоди позивача було поширено конфіденційну інформацію про [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, які свідчать про порушення [PERSON] вимог чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved