Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52 061,52 грн та судові витрати. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 11.01.2023 між сторонами було укладено Договір № 377288-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 18 000,00 грн. Стандартна процентна ставка за кредитом є фіксованою в день становить 2%, знижена процентна ставка за кредитом є фіксованою в день становить 1,16202002%. Строк кредитування становить 16 тижнів. Позивач виконав усі зобов`язання, покладені на нього відповідно до істотних умов договору, зокрема видав кредит у розмірі, визначеному договором, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 52 061,52 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. 26.05.2025 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких заперечив проти позову як незаконного та необґрунтованого, зазначивши, що споживчий кредит має бути укладений у письмовій (у тому числі електронній) формі з накладенням належних електронних підписів та переданням примірника споживачу (ст. 13 Закону «Про споживче кредитування»). За твердженням відповідача, позивач не довів належної ідентифікації відповідача та факту отримання чи використання ним одноразового ідентифікатора (зокрема смс-коду UA-0714) з огляду на вимоги ст. 3, 11 цього Закону та ст. 1, 14 Закону «Про електронні довірчі послуги». Крім того, позивачем до матеріалів справи не додано копію заявки, з якої вбачалося б, що саме відповідач [PERSON] мав намір отримати грошові кошти у позику, а також не надано доказів на підтвердження факту надсилання СМС-повідомлення відповідачу. Також до матеріалів справи не надано платіжне доручення про перерахування грошових коштів у розмірі 18000 грн від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь [PERSON] . Відповідач звернув увагу, що довідка АТ «ПРИВАТБАНК» про зарахування на картковий рахунок коштів не містить відомостей про особу, яка перерахувала кошти, що є неналежним доказом того, що саме ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало кошти, а не інша особа. Таким чином, за твердженням відповідача, позивач не надав достатніх і належних доказів укладення електронного договору саме з відповідачем, використання одноразового ідентифікатора відповідачем, реєстрації відповідача в системі позивача та факту перерахування кредитних коштів, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості. 28.05.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких звернув увагу, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів, позивач зазначив, що ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 18 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Позивач зауважив, що до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Позивач наголосив, що номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний Відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно- телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розгляд справи проводити без його участі. З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання, призначене на 26.06.2025 відповідач та його представник не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, в якій зазначено, що судову повістку про виклик до суду доставлено до електронного кабінету представника відповідача [PERSON] 26.05.2025 о 21:14:35, при цьому 26.06.2025 представник відповідача подавав клопотання про відкладення розгляду справи, судом було враховане вказане клопотання та відкладено розгляд справи на 20.08.2025. В судове засідання, призначене на 20.08.2025 сторона відповідач та його представник не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, в якій зазначено, що судову повістку про виклик до суду доставлено до електронного кабінету представника відповідача [PERSON] 15.08.2025 о 18:22:35, при цьому, до суду не надходило доказів поважності неявки сторони позивача або заяв про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання, призначене на 25.09.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, в якій зазначено, що судову повістку про виклик до суду доставлено до електронного кабінету представника відповідача [PERSON] 22.08.2025 о 8:27:48, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився в судове засідання, письмових пояснень щодо причин неможливості прибути до суду, як і заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, при цьому неодноразове відкладення розгляду справи суперечить принципу ефективності судового процесу, який направлено на недопущення затягування строків розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11.01.2023 між сторонами було укладено Договір № 377288-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 18 000,00 грн (п. 2.1). Згідно з п. 2.4 договору, сторони визначили, що стандартна процента ставка за кредитом в день становить 2%, фіксована, знижена процента ставка за кредитом в день становить 1,16202002%. Строк кредитування 16 тижнів (п. 2.3). Позивач виконав усі зобов`язання за істотними умовами договору в повному обсязі, зокрема видав кредит у розмірі, встановленому договором. Це підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача, витребуваною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року у АТ КБ «ПриватБанк» за клопотанням ТОВ «Бізнес позика». Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 377288-КС-002 від 11.01.2023 відповідачем на виконання умов договору було здійснено часткову оплату кредиту на загальну суму 6 000,00 грн. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у відповідача станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за Договором № 3772881-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 52 061,52 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 361,52 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2 700,00 грн, що підтверджується довідкою про стан заборгованості та розрахунком заборгованості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.09.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 3772881-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 52 061,52 грн. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану кредитну заборгованість. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неукладення кредитного договору з огляду на такі міркування. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Як вбачається з договору № 3772881-КС-002 від 11.01.2023, він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0714, що узгоджується з наведеними нормами законодавства. Аналогічним чином підписано паспорт споживчого кредиту. Також витребувані судом письмові докази, зокрема, виписка про рух коштів по рахунку відповідача, з якої вбачається факт перерахування йому грошових коштів за договором у сумі 18000 грн (11.01.2023), спростовують його доводи про відсутність доказів отримання ним грошових коштів. За таких обставин наведені відповідачем доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, доказів виконання зобов`язань за договором відповідачем не надано, наведений позивачем розрахунок не спростований. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved