Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

До Хаджибейського районного суду міста Одеси 09 червня 2025 року звернулось із позовом Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] , за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , за\~особовим рахунком\~(№ [NUMBER] ) де станом на 01 травня 2025 року існує заборгованість в сумі 54422,66 гривень та судові витрати у розмірі 3028,0 гривень, посилаючись на таке. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] , за\~особовим рахунком\~(№ [NUMBER] ), який відкритий на ім`я [PERSON] , за яким станом на 01 травня 2025 року існує заборгованість в сумі 54422,66 грн, що свідчить про невиконання споживачем комунальної послуги свого зобов`язання по сплаті наданих послуг та порушенні прав комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси». З цих підстав захисту порушеного права позивач звернувся до суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] 30 червня 2025 року звернулась до суду із відзивом, в якому просить: поновити [PERSON] строк на подання відзиву на позовну заяву; прийняти відзив до свого розгляду та приєднати до матеріалів справи № 521/9470/25; позовні вимоги Позивача задовольнити частково в частині стягнення заборгованості у розмірі 24125,79 гривень за період за період 01 травня 2022 року по 01 травня 2025 року; відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2022 року, посилаючись на таке. Позивачем позовні вимоги визнаються частково, а саме в частині стягнення за період 01 травня 2022 року по 01 травня 2025 року у розмірі 24125,79 гривень. В іншій частині позову Відповідач вважає, що вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позовна заява про стягнення заборгованості у період починаючи з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2022 року подана до суду з пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Як вже зазначалось, Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за спожиті послуги з подачі теплової енергії починаючи з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2025 року, тобто за 6 років 6 місяців. Водночас, з вказаними позовними вимогам, Комунальне підприємство, звертається до суду лише 09.06.2025 року, тобто після спливу 3 років, коли Позивач довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила. Таким чином, звернення Позивача із позовом до Відповідача в частині стягнення заборгованості за спожиті з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2022 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 33168 грн 45 коп. здійснено із пропущенням строків позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в цій частині. Представник Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» Омельченко Ольга Володимирівна 03 липня 2025 року надала до суду додаткові пояснення, в яких просила визнати доводи відповідача необґрунтованими та задовольнити позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» у повному обсязі та зазначила наступне. Правовідносини з надання комунальних послуг мають безстроковий (триваючий) характер, у зв`язку з чим перебіг позовної давності не починається до моменту їх припинення. Відповідачем не надано жодних доказів припинення договірних відносин або відключення його квартири від системи централізованого теплопостачання. Згідно із Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року запровадження карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, було віднесено до форс-мажорних обставин. Закон України № 540-IX від 30 березня 2020 року доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12, яким передбачено продовження строків позовної давності, визначених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, на строк дії карантину. Карантин на території України був скасований 27 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України № 651. Однак, з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України зупиняє перебіг позовної давності на строк його дії. Згідно з Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Відповідачем не надано жодних належних доказів неправомірності здійснених нарахувань або спростування наявної заборгованості; строк позовної давності не минув у зв`язку із запровадженням карантину, введенням воєнного стану, здійсненням часткової оплати та триваючим характером договірних зобов`язань. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] 15 вересня 2025 року подала до суду заперечення на додаткові пояснення у справі, в яких просила застосувати до позовних вимог Позивача за період з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2022 року наслідки пропущення строків позовної давності, посилаючись на таке. У письмових поясненнях представник Позивача посилається на практику Верховного Суду, однак не наводить жодних конкретних постанов, у яких містяться зазначені ним правові висновки, що унеможливлює перевірку обґрунтованості таких доводів. В постанові Верховного Суду України від 11 серпня 2020 року у справі №199/8478/21 зазначаються наступні висновки: «…Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України). Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами. Разом з тим, якщо процесуальний строк був пропущений до початку війни, питання про його поновлення повинно вирішуватися з врахуванням причин, з яких строк був пропущений, та тривалості пропуску строку до запровадження воєнного стану». Представник позивача Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовні вимоги просила задовольнити частково. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] , за\~особовим рахунком\~(№ [NUMBER] ) відкритим на ім`я [PERSON] , за яким станом на 01 травня 2025 року існує заборгованість в сумі 54422,66 гривень, що свідчить про невиконання споживачем комунальної послуги свого зобов`язання по сплаті наданих послуг та порушенні прав комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси». З цих підстав захисту порушеного права позивач звернувся до суду. За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі). Індивідуальний договір вважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Текст такого договору було розміщено 04 жовтня 2021 року на офіційному сайті КП «Теплопостачання міста Одеси» www.teplo.od.ua. Таким чином, станом на 05 листопада 2021 року типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів. Відповідно до п. 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії - цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. За приписами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно ст. ст. 68, 162 ЖК України та ст. 45 п. 5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Проте, свої зобов`язання боржник не здійснює, внаслідок чого, станом на 01 травня 2025 року, виникла заборгованість в сумі 54422,66 гривень. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. Згідно із Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року запровадження карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, було віднесено до форс-мажорних обставин. Закон України № 540-IX від 30 березня 2020 року доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12, яким передбачено продовження строків позовної давності, визначених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, на строк дії карантину. Карантин на території України був скасований 27 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України № 651. Однак, з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України зупиняє перебіг позовної давності на строк його дії. Згідно з Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Таким чином, в Україні позовна давність у цивільних справах не застосовувалась в такі періоди: -з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року строки позовної давності продовжувалися на строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, доповнений Законом № 540-ІХ від 30.03.2020 року); -з 24.02.2022 року до 04.09.2025 року. З 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, внаслідок чого строк позовної давності спочатку були продовжені (Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року), а з 30.01.2024 року зупинені (Закон № 3450-ІХ від 08.11.2023 року, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). 14.05.2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Закон України №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» набув чинності 04 вересня 2025 року.\~ Цим Законом скасована норма про зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, яка діяла з 17 березня 2022 року.\~Відтепер перебіг строків позовної давності поновлюється з того моменту, на якому вони були зупинені, забезпечуючи юридичну визначеність та право на захист своїх інтересів у суді.\~ Борг Відповідача Позивачем розрахований з 01 жовтня 2017 року. Загальний строк позовної давності складає три роки. Таким чином, трирічний строк мав минути 01 жовтня 2020 року. З 12.03.2020 року строки позовної давності продовжувалися на строк дії карантину. Тобто продовження строків відбулося за сім місяців до спливу строку позовної давності. Таким чином, вимоги відповідача про застосування строків позовної давності в частині стягнення боргу за період з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2022 року в розмірі 33168 грн 45 коп. не підлягають задоволенню. Відповідачем не надано жодних належних доказів неправомірності здійснених нарахувань або спростування наявної заборгованості; строк позовної давності не минув у зв`язку із запровадженням карантину, введенням воєнного стану, чи здійсненням часткової оплати. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial