Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

17.06.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в загальному розмірі 34254,38 гривень та суму судових витрат. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено спрощене провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі. Відповідачка в судове засідання з`явилася, відзиву на позов не надала. Надала пояснення, що вона не визнає заборгованість, яку нараховано з вересня 2023 року у зв`язку з продажем квартири. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~ 19\~ Цивільного\~ процесуального\~ кодексу\~ України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідачці - [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.08.2019 року, належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179002520 від 29.08.2019 року (а.с.15-19). Згідно заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 18.05.2023 року вбачається, що відповідачка ознайомилися з умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 на офіційному сайті НКРЕКП, та приєдналася до умов договору. Твердження відповідачки, що заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу від 18.05.2023 року було підписано її чоловіком [PERSON] спростовується матеріалами справи, оскільки позивач надав до суду копію заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу від 18.05.2023 року, де вказано прізвище та ініціали відповідачки та її особистий підпис (а.с.22). Згідно довідки «Фінансовий стан» (рахунок [NUMBER] ) вбачається, що сума заборгованості за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , за період з травня 2022 року по квітень 2025 року (включно) становить 34254 грн. 38 коп. (а.с.14). В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ № 119/5.2-39762-2024/250149992 від 09.08.2024 в сумі 21936 грн. 55 коп. (а.с.27) Відповіді відповідача на зазначену вимогу матеріали справи не містять. Однак, судом встановлено, що 25.09.2025 року відповідачка продала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.09.2023 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстровано в реєстрі 1364. Отже, враховуючи вищевказані обставини справи, суд вважає, що з відповідачки, як з власниці квартири [ADDRESS] , необхідно стягнути заборгованість за спожитий природний газ за період з травня 2022 року по вересень 2023 року включно, у загальному розмірі 20876,85 грн. Постачальник звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яку було задоволено. Ухвалою суду від 10.06.2024 року судовий наказ від 18.03.2024 року за заявою боржника було скасовано. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року, визначено, що компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вказаний обов`язок кореспондується і статтями\~6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ч.4 ст.13цього Закону передбачено, що з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши другій стороні проект відповідного договору (змін до нього) складений згідно з типовим договором. Тобто з пропозицією укласти договір міг звернутись як позивач, так і відповідачка. Відповідно до ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП\~№ 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається зокрема за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідачка акцептувала договір, фактично споживаючи природний газ, що не заперечується нею та підтверджується шляхом фактичного споживання природного газу, що зазначено Оператором ГРМ, яким надано довідку під назвою «Фінансовий стан» з розрахунком суми заборгованості за період з травня 2022 року по вересень 2023 року (включно) становить 20 876,85 грн. Судом встановлено, що відповідачка 05.10.2023 року частково сплатила заборгованість за спожитий природний газ, яка становила становить 20 876,85 грн. у розмірі 11000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.3233513855.1 від 05.10.2023 року де зазначено, що це сплата за вересень 2023 р. та довідкою «Фінансовий стан» (рахунок [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , що надана представником позивача. У зв`язку з чим загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 9876, 85 грн. Конституція України закріплює принцип "власність зобов`язує", який означає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, а також інтересам суспільства.\~Цей принцип відображений у статтях 13 і 41 Конституції, де зазначено, що держава захищає права всіх власників, але водночас покладає на них обов`язки щодо дотримання суспільних інтересів.\~ Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В свою чергу абзац 2 даної норми встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Позивач постачав природний газ, а відповідачка отримувала його та використовувала для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідачка зобов`язана сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home. За змістом п. 14 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, які затверджені\~постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30.09.2015 р., Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст.\~80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 та ч.6\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із частиною п`ятою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, беручи до уваги наявність між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання природного газу, враховуючи невиконання умов договору відповідачкою та несвоєчасну сплату за спожиту природний газ, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 9876, 85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 873,08 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial