Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, зокрема, що 12.02.2022 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 97492. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 30000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 28.01.2025 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та позивачем укладено Договір відступлення прав вимоги № 28012025, відповідно до якого ТОВ «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за кредитним договором № 97492, що укладений між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] . Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення наданого йому кредиту в строк, передбачений кредитним договором. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем становить 78076,08 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 29427,40 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 46448,68 грн, заборгованість за комісією 2200,00 грн. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Головуюча суддя Київська Т.Б. перебувала у щорічній відпустці у період з 18.08.2025 по 26.09.2025, включно, на підставі наказів №135-136, 148 по Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області від 01.08.2025 та 15.08.2025. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованою адресою проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~ст.\~638\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~договір\~є укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 12.02.2022 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №97492. Відповідно до умов вказаного договору, договір, що укладається позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, які містить персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі - публічна частина). Позичальник укладає Договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку платежів, як невід`ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини, Договір про споживчий кредит набуває чинності. Позичальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини договору. Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 85556,00 грн. Перший транш в сумі 30000.00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 30000.00 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті. Другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556.00 грн., надається не пізніше наступного дня після погодження Кредитодавцем заяви/звернення Позичальника про отримання другого траншу. В матеріалах справи відсутні відомості про погодження між вказаними вище сторонами отримання другого траншу. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 180,00% річних. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 гривень. розум Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 гривень. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 1.00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 200.00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 1278 днів з 12.02.2022 по 12.08.2025 і складається з строків на які надаються перший та другий транш. Строк на який надається перший транш складає 546 днів (строк кредитування за першим траншем). Строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється Графіком платежів. До позовної заяви позивачем приєднано: Графік платежів за першим траншом №97492-1; паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація та контактні дані позикодавця, основні умови надання позики з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики, порядок повернення позики та інші важливі правові аспекти; заяву на видачу кредиту №100363612 від 12.02.2022, в якій відповідач зазначив свої персональні дані та основні параметри кредиту; Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «КРЕДІПЛЮС»\~ затвердженні наказом директора №76-од від 28.12.2021; договір про споживчий кредит (публічна частина), затверджений наказом директора №77-од від 28.12.2021. Вказані вище документи підписані відповідачем особисто. У частині першій\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом частини 2\~статті 1046 ЦК України, положення якої застосовується до відносин за кредитним договором, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно платіжного доручення № CRD_388620 від 12.02.2022 виконуючи взяті на себе зобов`язань ТОВ «КРЕДІПЛЮС» перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] , грошові кошти в сумі 30000,00 грн., у призначенні платежу зазначено, зокрема, надання фінансового кредиту згідно договору №97492 від 12.02.2022. Також, 28.01.2025 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 28012025, відповідно до якого ТОВ «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за Договором № 97492 від 12.02.2022, що укладений між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] . Факт укладення вказаного договору підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.01.2025 до Договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 та платіжною інструкцією №0491640000 про сплату коштів за договором факторингу. Як слідує з реєстру боржників від 28.01.2025 до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025 та витягу реєстру боржників ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 97492 від 12.02.2022 загальна сума заборгованості за яким становила 78076,08 грн., з яких 29427,40 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 46448,68 грн. сума заборгованості за відсотками; 2200,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом\~статті 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт-фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор -банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник-набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої\~грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. З матеріалів справи вбачається, що позичальником заборгованість ні новому, ні попередньому позичальнику по договору кредиту у повному обсязі не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище договором кредиту до боржника [PERSON] . Відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «КРЕДІПЛЮСЙ», у відповідача існує заборгованість у розмірі 78076,08 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 29427,40 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 46448,68 грн. сума заборгованості за відсотками; 2200,00 грн. заборгованість за комісією. Також, з вказаного вище розрахунку заборгованості слідує, що відсотки за користування кредитом нараховувались за період з 12.02.2022 по 12.08.2023, тобто в межах строку кредитування. Крім того, 18.03.2022 відповідач здійснив часткове погашення заборгованості у розмірі 2200,00 грн. Відповідач не надав суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. У постанові від 02 липня 2020 року в справі №753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом. Отже, суд встановив, що відповідач на підставі договору кредиту №97492 від 12.02.2022 отримав кредитні кошти в розмірі 30000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та відсотків не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини і враховуючи те, що договір позики, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Крім того, позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Так, згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду подано: копію договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 ; заявку на надання юридичної допомоги №404 від 01.04.2025; витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, розгляду справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. є значно завищеними та недостатньо обґрунтованими. З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному позивачем розмірі не є пропорційними до ціни позову, суд визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 3000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved