Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

12.08.2025 до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] в м. Тула, росія, померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме право на присадибну ділянку, яке [PERSON] прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак не оформила спадкових прав. Заявник [PERSON] є внучатим племінником [PERSON] та з метою оформлення спадкових справ після смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак, йому було усно відмовлено у прийнятті заяви, оскільки заявник не надав належний документ, який підтверджує факт смерті спадкодавиці, а свідоцтво про смерть [PERSON] , видане російською федерацією, нотаріус не приймає, оскільки дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано. За вказаних обставин, для подальшого переоформлення спадкових прав виникла необхідність встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку. Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрито провадження у справі № 141/710/25 та призначено судове засідання на 24.09.2025. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 24.09.2025 не з`явився, при цьому, у позовній заяві представник заявника адвокат Панасюк Н.А. просить суд розгляд справи проводити без участі заявника та його представника, заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 24.09.2025 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, 03.09.2025 до суду надійшла заява в.о. начальника Іллінецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) І. Гусак № 318-28.2-28 від 26.08.2025 про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, при вирішенні заявлених вимог покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/710/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до архівної довідки державного архіву Вінницької області Вінницької обласної військової адміністрації № 08-1291/7 від 30.05.2025, у книзі актових записів про народження громадян по с. Велика Ростівка Бердичівського повіту Київської губернії (нині Вінницького району Вінницької області) за 1921 рік є актовий запис № 17 за 22 лютого 1921 року про народження такого змісту: [PERSON] (так у документі) народилась [INFO] , батько [PERSON] (так у документі), [INFO] , мати [PERSON] (так у документі), [INFO] . Згідно свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 10.11.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану Оратівської адміністрації Вінницької області, [INFO] народилась [PERSON] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 30.10.1964, [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Як убачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00052420601, виданого 16.07.2025, виконавчим комітетом Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 14.02.1976 зроблено актовий запис № 3, відомості про чоловіка [PERSON] , відомості про дружину [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.11.2000, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 5183, місце смерті Тула, російська федерація. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.01.2013 виконкомом Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, [INFO] померла [PERSON] , про що у Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 01. Як убачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.03.2015, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис акту про смерть №1954, місце смерті Тула, російська федерація. Згідно архівного витягу № 5.01-16/506 від 31.07.2025, виданого архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області, рішенням дев`ятої сесії 21 скликання Медівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області «Розгляд заяв громадян про приватизацію присадибних ділянок» від 28.12.1993, затверджено заяви громадян про приватизацію присадибних земельних ділянок, зокрема, за № 151 значиться [PERSON] , площа земельної ділянки 0,80 га. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82331754 від 26.08.2025, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , не заводилася. Встановлення факту смерті необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених вимог, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК\~України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 7\~ст. 19 ЦПК України\~визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293\~ЦПК\~України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК\~України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 294\~ЦПК\~України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою\~Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 року зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах російською федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п.7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю російської федерації. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у місті москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь зупиненою з 27 грудня 2022 року. Судом встановлено, що [PERSON] померла\~\~ [INFO] в м. Тула, російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.03.2015, та зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави, при цьому, дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані та отримати оригінал свідоцтва про смерть і надати йому необхідної юридичної сили на території України не представляється можливими, а встановлення даного факту необхідне для подальшої реалізації заявником, як спадкоємцем, своїх майнових та соціальних прав. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитися проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23. Отже, вимога заявника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved