Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просив: прийняти рішення про усиновлення громадянином України: [PERSON] , [INFO] , малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести в актовий запис за № 17, який складений 16 січня 2014 року, про народження [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, наступні зміни: в розділі «Відомості про дитину», графі «Прізвище, власне ім`я, по батькові» зазначити « [PERSON] », в розділі «Відомості про батька», графі «Прізвище, власне ім`я, по батькові» зазначити « [PERSON] »; решту відомостей залишити без змін та ухвалити рішення про видачу нового свідоцтва про народження згідно рішення суду про усиновлення з урахуванням цих змін; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 16 січня 2014 року виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області анулювати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст. 187 ЦПК України, ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.07.2025 року відкрито окреме провадження, призначено справу до розгляду в закритому судовому засіданні на 25.09.2025 року на 09.30 год. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, висновок про доцільність усиновлення підтримала, вважала заяву такою, що підлягає задоволенню. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти усиновлення її дитини не заперечувала, просила вимоги заяви задовольнити. Малолітня дитина, щодо якої вирішується питання про усиновлення - [PERSON] в судовому засідання вказав, що має добрі відносини з заявником [PERSON] та бажає бути ним усиновленим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи заяви й матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.02.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно. Також, [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.01.2014 року виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області. Судом встановлено, що заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.01.2025 року у справі 490/4750/24 позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Відповідно до заяви [PERSON] від 29.04.2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Скорик Ю.В. (реєстровий №93), вона надає згоду на усиновлення [PERSON] її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ФОВА-003753978, [PERSON] на території України станом на 02.05.2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до Висновку про стан здоров`я особи від 06.05.2025 року, виданого КНП ММР «ЦПМСД №4», за станом здоров`я [PERSON] може бути усиновлювачем. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання, складений 20.06.2025 року спеціалістами служби у справах дітей ММР Мозрль С.В. та Пінюгіною С.В., за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , його дружина [PERSON] їх спільні діти: [PERSON] , [PERSON] , син [PERSON] - [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] . Умови проживання дітей добрі, відповідають санітарним нормам, для виховання та розвитку дітей створені добрі умови. Судом встановлено, що [PERSON] працює водієм в ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» та має стабільний дохід, який в період з 01.10.2024 р. по 31.03.2025 р. склав 226 152,94 грн, що підтверджується довідкою від 01.04.2025 р. за №12. Згідно Висновку про доцільність усиновлення від 23.06.2025 року №16517/02.02.01-22/25/14/24 виконавчого комітету Миколаївської міської ради, усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] громадянином України [PERSON] , [INFO] , є доцільним і відповідає найвищим інтересам дітей. Правовідносини щодо усиновлення дитини регулюються Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини, Європейською конвенцією про усиновлення дітей. Статтею 207 СК України передбачено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24.04.1967 в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Крім того, правилами ст. 229 СК України встановлено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Судом встановлено, що заявник має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, має високі моральні якості, є дієздатними, раніше не судимий, батьківських прав не позбавлявся, має постійне місце проживання та фінансову стабільність. Стаття 211 СК України, містить вимоги до осіб, які можуть бути усиновлювачами. Таким чином, відповідно до вимог ст.211 СК України, заявник може бути усиновлювачем. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про усиновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно з ч. 3 ст. 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу заявника про внесення змін до актового запису про народження малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , вказавши в розділі «Відомості про дитину», графі «Прізвище, власне ім`я, по батькові» - « [PERSON] », в розділі «Відомості про батька», графі «Прізвище, власне ім`я, по батькові» - « [PERSON] ». Відповідно до статті 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Разом з тим, для забезпечення таємниці усиновлення, суд, відповідно до вимог частини 1 статті 228 Сімейного кодексу України, роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.

Outcome: approved