Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

13.06.2025 Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 153 698,43 грн., в обґрунтування якого зазначило, що 24.06.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії (далі - Кредитний Договір) № 631700011, за умовами якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, тоді як позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 153 698,43 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 28.07.2025 представником відповідача через систему Електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не надано доказів наявності кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем, зокрема, не надано оригінал або копію кредитного договору. Крім того, вказав на неправомірне нарахування тіла кредиту, овердрафту та процентів за ним, неправомірне нарахування та стягнення комісії за переказ коштів з картки на картку. Також, посилався на відсутність у відповідача обов`язку повернення грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем отримана вимога про повернення кредиту. 28.08.2025 представником позивача через систему Електронний суд надані додаткові письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, жодним чином не спростовують доводів позивача, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, та доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2021 року, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) між АТ «Альфа-Банк» (нині - АТ «Сенс банк») укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний Договір) № 631700011. Найменування продукту: «RED». Мета Кредиту - для особистих потреб. Cума встановленої кредитної лінії - 77 000 грн. Максимальна сума кредиту (Кредитної лінії) - 200 000 грн. Процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою - 35,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Обов`язковий мінімальний платіж 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Платежі з повернення Кредиту здійснюються відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведено в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Банк щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснює договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору. В Додатку № 1 до цієї Угоди, що є невід`ємною частиною Угоди, визначено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; суми комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Крім того, [PERSON] , підписанням Паспорту споживчого кредиту, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а саме: тип кредиту - «Кредитування рахунку»; сума кредиту - 77 000 грн; процентна ставка - 35,99 % річних, тип ставки - фіксована, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору; Максимальна сума кредиту - 200 000 грн. Відповідно до Довідки про ідентифікацію, Акцепт договору № 631700011 позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора [NUMBER], який відправлено позичальнику 20.10.2022 на номер телефону [NUMBER] . Зі змісту довідки АТ «Сенс Банк» вбачається, що в межах оферти на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631700011, укладеної між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» (нині - АТ «Сенс Банк») було випущено кредитку картку № [NUMBER] «Реєстрація в системі іменної картки 24.06.2021 року, видача невідома, карта активна, фізично не випускалась (Digital Delivery). Строк дії до 30.06.2026 року. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним Договором № 631700011 та випискою з рахунку, [PERSON] було надано грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 77 000 грн., який неодноразово збільшувався. З наданих документів вбачається, що [PERSON] користувалася вказаними коштами, а також здійснювала часткове погашення заборгованості. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 26.04.2025 року поштовим відправлення (номер відправлення в АТ «Укрпошта» - 0505294904195) АТ «Сенс Банк» надіслало [PERSON] . Вимогу про усунення порушень, в якій зазначило, що станом на дату 21.04.2025 року загальна сума заборгованості становить 152 132,71 грн. Висунуло вимогу протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 152 132,71 грн. Платіжні реквізити для сплати кредиту UA [NUMBER]. Попередило, що у разі невиконання даної вимоги, АТ «Сенс Банк» змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Оскільки кредитний договір,укладений мід сторонами, був укладений на сайті банку, та відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором [NUMBER], тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт банку, такий договір не був би укладений. Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21. Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Разом з тим, як вбачається з досліджених в процесі розгляду даної справи Виписок по особовим рахункам та Розрахунку заборгованості, [PERSON] було надано грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 77 000 грн., який неодноразово збільшувався. З наданих документів вбачається, що [PERSON] користувалася вказаними коштами, а також здійснювала часткове погашення заборгованості. Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, у [PERSON] виникла заборгованість в загальному розмірі 153 698,43 грн., з яких: 77 098,41 грн. - тіло кредиту, 57 872,77 грн. - відсотки за користування кредитом, 18 727,25 грн. - прострочене тіло кредиту. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви виписка з рахунку та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором № 631700011 від 24.06.2021 року в загальному розмірі 153 698,43 грн., з яких: 77 098,41 грн. - тіло кредиту, 57 872,77 грн. - відсотки за користування кредитом, 18 727,25 грн. - прострочене тіло кредиту. Стосовно доводів представника відповідача щодо відсутності оригіналу або копії кредитного договору, тобто про відсутність між сторонами кредитних правовідносин та погодження сплати процентів та інших платежів, суд зазначає наступне. Позивачем надано копію Публічної пропозиції на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що складають кредитний договір, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного ідентифікатора. Підписанням паспорту споживчого кредиту, [PERSON] підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його повернення, розміру процентів за користування кредитом та інших умов. В процесі розгляду вказаної справи та дослідження документів, зокрема, розрахунку заборгованості та виписок по рахунку за кредитним договором, наданим позивачем, вбачається, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 77 000 грн., який в подальшому збільшувався, користувалася ними шляхом здійснення покупок та переказів коштів, та навіть здійснювала часткове погашення виниклої заборгованості, що свідчить про прийняття останньою умов Договору. Безпідставними є посилання представника відповідача щодо неправомірного нарахування та стягнення з відповідача овердрафту та процентів за ним, а також комісії за переказ з картки на картку, оскільки умовами Договору, а саме п. 3.19 Публічної пропозиції передбачено можливість виникнення несанкціонованого овердрафту та обов`язок позичальника щодо сплати процентів за користування ним в порядку та розмірі, визначеними умовами договору та Тарифами. П. 3.3 Додатку № 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» передбачено, що відкриття Рахунку і отримання кредиту в вигляді Відновлювальної кредитної лінії здійснюється на підставі Договору, цього Додатку №4, а також укладеної між Сторонами на підставі Договору та цього Додатку № 4 Угоди. Угода між Клієнтом та Банком укладається в порядку передбаченому Договором та з урахуванням умов цього Додатку № 4. Кожна Угода обов`язково містить суму кредиту, строк надання кредиту, тип кредиту, мету кредиту, розмір процентів, що встановлюються за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії, комісійних винагород (у випадку їх наявності), необхідність укладення договорів щодо супутніх послуг, а також інші умови погоджені Сторонами та передбачені вимогами діючого законодавства України. Підписанням Договору відповідач погодилася на його умови, та у неї відповідно виник обов`язок щодо його виконання. Доводи представника відповідача щодо відсутності у відповідача обов`язку повернення грошових коштів за кредитним договором з підстав того, що остання не отримувала вимогу про повернення кредиту також спростовуються матеріалами справи, а саме Вимогою про усунення порушень, яка була направлена на актуальну адресу відповідача засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Таким чином, вищезазначені доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, суперечать принципу добросовісності, а тому відхиляються судом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 631700011 від 24.06.2021 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме у розмірі 153 698,43 грн., з яких: 77 098,41 грн. - тіло кредиту, 57 872,77 грн. - відсотки за користування кредитом, 18 727,25 грн. - прострочене тіло кредиту. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved