Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Адвокат Стрельникова І.Г. звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Харківської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просить: - визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] ; - визначити додатковий строк для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS] , що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Розсоші Охтирського району Сумської області, терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом були позивач та її рідний брат [PERSON] . Позивач фактично прийняла спадщину, користуючись цією квартирою, оскільки вона здійснювала її обслуговування, сплачувала комунальні та інші платежі. Крім цього, позивач є власницею 1/3 частини вказаної квартири. Брат позивача [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини на користь позивача, склавши нотаріально посвідчену заяву. Однак позивач не встигла в шестимісячний термін подати заяву про прийняття спадщини, в зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними причинами. З 29.06.2022 року діяли змінені умови щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. В подальшому, порядок та строки прийняття спадщини неодноразово змінювались, в зв`язку з чим позивач не встигла подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, позивач через воєнний стан, постійні обстріли м. Харкова та смерть батьків мала нестабільний емоційний стан та перенесла декілька операцій та тяжкі хвороби. Тільки 23.01.2025 року, одразу після повного одужання, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск терміну для подачі такої заяви. 10.03.2025 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що датою смерті спадкодавця [PERSON] є 17.03.2024. Позивач мала строк для подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини до 17.09.2024. Однак, позивач звернулась до нотаріуса лише 23.01.2025, тобто із пропуском визначеного законом строку. В матеріалах справи відсутні докази, що позивач намагалась скористатись наданим їй правом звернутись у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Позивач не посилається на обставини, які відповідно до постанови Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі № 570/2653/21 (провадження № 61-196св23) можуть за відповідних умов (у період воєнного стану) визнаватись поважною причиною пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, окупація вказаної території тощо), що свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що захворіла після похорон матері, однак відповідно до відомостей, які містяться у документах, доданих до позовної заяви, то позивач захворіла 17.08.2024 року, тобто майже через 6 місяців після смерті матері. Також зазначає, що юридична необізнаність позивача не є поважною причиною пропуску вказаного строку. Таким чином, позивачем не зазначено обставин, які безпосередньо унеможливили або ускладнили процес здійснення відповідних процесуальних дій у визначений законом строк, що свідчить про недоведеність поважності причин пропуску [PERSON] строку, встановленого для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Стрельникової І.Г. про витребування доказів. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 27.05.2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Стрельникова І.Г. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить проводити розгляд справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08.04.2024 року встановлено, що [PERSON] 17.06.2006 року уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». Шлюб було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року. З копії свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 30.06.2017 року встановлено, що [PERSON] 24.06.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.1980 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1999 року встановлено, що власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на поверсі готельного типу на праві приватної, спільної власності дійсно є [PERSON] та члени його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2022 року встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2024 року встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.01.2025 року встановлено, що приватним нотаріусом Полтєвою І.О. заведено спадкову справу № 4/2025 після смерті [PERSON] . 23.01.2025 року приватним нотаріусом Полтєвою І.О. винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з пропуском шестимісячного строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 27.01.2025 року встановлено, що [PERSON] , який є спадкоємцем після померлої матері [PERSON] по закону, відмовляється від спадщини на користь його сестри - доньки спадкодавиці [PERSON] . З копії амбулаторної карти [PERSON] встановлено, що вона 22.02.2024 року звернулась до невролога КНП МП № 20 ХМР, та 27.04.2024 року членами комісії КНП МП № 20 ХМР надано висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, а саме: комісією рекомендовано [PERSON] отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також з характеристики та оцінки можливостей виконання складних дій [PERSON] , складеної КНП МП № 20 ХМР встановлено, що остання пересувається громадським транспортом чи на таксі тільки з постійним супроводом; не може самостійно пересуватись на відстань більше 50 метрів; підіймається сходами тільки із сторонньою допомогою. З копій виписок з мед-карти № 3551, заведеної ДУ "Інститут Неврології Психіатрії та Наркології НАМН України" Консультативно-клінічне відділення, від 03.06.2024 року, 25.07.2024 року, 23.08.2024 року встановлено, що [PERSON] має захворювання з діагнозом: порушення біоелектричної активності головного мозку, інтересу діенцефальних структур головного мозку. Підвищена нападоподібна активність на тлі в скроневій і тім`яній областях. [PERSON] з 26.03.2024 року знаходиться на D-обліку у зв`язку з прогресуючою хворобою епілепсією у стадії загострення, з діагнозом: порушення біоелектричної активності мозку з порушенням серединних структур головного мозку, часті спалахи підвищеної судомної готовності у фоні скроневої і тім`яної частин головного мозку, що підтверджується консультацією спеціаліста, яка підписана лікарем ТОВ "Медичний центр Он Клінік Харків Палац Спорту" [PERSON] .. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 633 встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ "ХМКБЛ №17" з 05.09.2024 року по 26.09.2025 року з діагнозом: ЖКБ. Гострий флегмонозний холецистит. Дуоденогастральний рефлюкс. Хронічний панкреатит. Сольовий діатез. [PERSON] з 27.09.2024 року по 17.10.2024 року хворіла коронавірусною хворобою, що підтверджується консультацією спеціаліста, яка підписана лікарем ТОВ "Медичний центр Он Клінік Харків Палац Спорту" [PERSON] .. З копії виписки Медичного центру "Марія" встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.10.2024 року по 08.11.2024 року. З копії виписки № 1330 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у КНП "МЛ №28" ХМР з 11.11.2024 року по 02.12.2024 року. З копії виписки Медичного центру "Марія" встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 03.12.2024 року по 14.12.2024 року. З копії виписки Медичного центру "Марія" встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 16.12.2024 року по 28.12.2024 року. З копії виписки № 1330 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у КНП "МЛ №28" ХМР з 30.12.2024 року по 18.01.2025 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що вона з дитинства хворіє на епілепсію, періодично проходила лікування. Після смерті її батька у 2022 році, на нервовому ґрунті, її хвороба почала прогресувати, через що вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Після смерті матері у 2024 році, стан позивача ще погіршився, приступи епілепсії стали частіше, майже рік вона перебувала у лікарнях. Крім того, після приступів хвороби позивач деякий час не може рухати руками та ногами, а тому не виходить з дому. У звичному житті потребує сторонньої допомоги, самостійно не може пересуватись на вулиці. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я вона не змогла вчасно подати заяву на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою позивача, яка проживає в квартирі [ADDRESS] . Вказує, що позивач з дитинства хворіє на епілепсію, в зв`язку з чим остання проживала в квартирі [ADDRESS] з батьками. Батько позивача помер у 2022 році від онкології, матір позивача померла у 2024 році у селі біля м. Богодухова. Після смерті матері здоров`я [PERSON] погіршилось, почались дуже часті приступи епілепсії. Після приступів позивач тривалий час не виходить з квартири, бо страждає на нудоту та не може вести соціальний спосіб життя. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] , спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року в справі № 318/1037/15, від 21 жовтня 2019 року в справі № 662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі № 192/1663/17. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи. У постановах від 11 липня 2018 року в справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У постанові від 20 жовтня 2021 року по справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Розсоші Охтирського району Сумської області. З огляду на дату смерті [PERSON] , строк для прийняття спадщини сплив 17.09.2024 року, з заявою до нотаріуса позивач звернулась лише 23.01.2025 року. При цьому з наданої суду медичної документації встановлено, що майже одразу після смерті матері, з березня 2024 року [PERSON] в зв`язку з захворюванням на епілепсію перебувала на лікуванні, в тому числі стаціонарному. Відповідними письмовими доказами підтверджується перебування [PERSON] на лікуванні з 26.03.2024 року до 18.01.2025 року, тобто в період шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини після смерті її матері. Відповідно до характеристики та оцінки можливостей виконання складних дій [PERSON] , складеної КНП МП № 20 ХМР встановлено, що остання пересувається громадським транспортом чи на таксі тільки з постійним супроводом; не може самостійно пересуватись на відстань більше 50 метрів; підіймається сходами тільки із сторонньою допомогою. У судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила, що після приступів [PERSON] тривалий час не виходить з квартири, бо страждає на нудоту та не може вести соціальний спосіб життя, потребує сторонньої допомоги. Суд зазначає, що тривала хвороба позивача [PERSON] , загострення якої відбулось одразу після смерті її матері [PERSON] , викликала об`єктивні та істотні труднощі для вчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Ці обставини виникли в період перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини після [PERSON] та тривали до 18.01.2025 року. При цьому, після одужання, вже 23.01.2025 року, без зайвих зволікань, позивач звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Зазначені обставини у сукупності можуть бути враховані судом як поважні причини пропуску [PERSON] строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] . В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що орган місцевого самоврядування залучений до участі у справі в зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, а тому вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved