Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР`до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 100554895 від 22.08.2021 у розмірі 52 132,50 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. На обґрунтування вимог зазначено, що 22.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір № 100554895, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 7 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги №30-11-65, згідно з яким до ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 100554895. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100554895. Загальний розмір заборгованості за договором № 100554895 від 22.08.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60 182,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 7 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги становить 52 412,50 грн та заборгованість за комісіями становить 770,00 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 52 132,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 7 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги становить 44 362,50 грн; заборгованість за комісіями становить 770,00 грн. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Рух справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 11.06.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.07.2025 о 09:00 годині. 15.07.2025 та 14.08.2025 учасники справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено. 29.09.2025 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Директор ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" Ткаченко М. в позовній заяві звернулася з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. 22.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100554895, відповідно до якого відповідачка отримала кредит та зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказане підтверджується копією договору від 22.08.2021, паспортом споживчого кредиту № 100554895, анкетою-заявою на кредит № 100554895, довідкою про ідентифікацію, квитанцією 1742013168 від 22.08.2021, відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100554895. (а. с. 19-23, 24, 25, 31, 31 з. с., 32) Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 100554895, станом на 26.05.2025, заборгованість становить 52 132,50 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000,00 грн, заборгованості по відсоткам 44 362,50 грн, заборгованість за комісією в розмірі 770,00 грн. (а. с. 34) 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ», було укладено договір відступлення прав вимоги № 30-11-65, згідно з яким до ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а. с. 35-37). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 30-11-65 від 30.11.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 30 082,50 грн. (а.с. 38). 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги (а. с. 40-42). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, Витягу з Додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.03.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", до останнього перейшло право вимоги заборгованості до відповідача [PERSON] , за кредитним договором № 100554895 в сумі заборгованості 60 182,50 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000,00 грн, заборгованості по відсоткам 52 412,50 грн, заборгованість за комісією в розмірі 770,00 грн. (а. с. 7). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою. Таким чином, розглядаючи справу в межах позовних вимог, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 100554895 від 22.08.2021 у розмірі 52 132,50 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" сплачено 2 422,40 грн судового збору за подання позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки по справі на користь позивача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів: - Договір № 02-09/2024-6 про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ФОП [PERSON] ; - заявку на надання юридичної допомоги № 8 від 01.04.2025 згідно якої ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" замовило надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; - Витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, згідно якого ФОП [PERSON] надано ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів, кількістю 2 години, вартістю 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, кількістю 4 годин, вартістю 12 000 грн. При цьому, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved