Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

27.06.2025 позовна заява надійшла до суду. У позові позивачка, викладаючи обставини та посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175-177 ЦПК України, просить суд: - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 20 серпня 2022 року Володарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) , актовий запис № 77; - після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; - розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без виклику сторін; - стягнути з відповідача суму судових витрат : судовий збір та витрати на правничу допомогу. 09.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 16.09.2025. Однак, оскільки на адресу суду не повернулися поштові повідомлення про вручення відповідачу судових -повідомлень та ухвали про відкриття провадження, судовий розгляд справи було відкладено на 30.09.2025. Сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення відповідних процесуальних документів на відомі суду адреси позивача та відповідача (адреса зареєстрованого місця проживання відповідача), про що вказують поштові відправлення долучені до матеріалів справи (а.с. 30, 31, 35, 36 ) та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» ( а.с. 32). Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 року у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа суду адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідач своїм правом про заперечення проти позову не скористався, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 серпня 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Володарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 77. Після укладення шлюбу позивачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.7). В позовній заяві позивачка зазначила, що спільних дітей подружжя не має та вона на даний час не вагітна. Під час спільного проживання між подружжям стали виникати сварки у зв`язку з несумісними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого влітку 2024 року вони фактично розірвали сімейні відносини і вона переїхала проживати до своїх батьків. Сімейні чи будь-які інші відносини вони не підтримують. На ґрунті діаметрально протилежних поглядів на подружнє життя між ними виникли неприязні відносини один до одного, повністю втрачено почуття любові. На пропозицію добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач категорично відмовився. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як дружини так і чоловіка. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень та оплатила послуги з надання правничої допомоги у розмірі 1 000,00 гривень, а отже з відповідача на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії та витрати на правничу допомогу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved