Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

30.04.2025 представник заявника [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , на час смерті. В обґрунтування своєї заяви вказує, що мати заявниці [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . На момент смерті матері, заявниця була зареєстрована в селі Тишиця Шептицького району Львівської області, однак фактично проживала разом із мамою в [ADDRESS] . Зазначає, що коли заявниця звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , їй було відмовлено через те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Оскільки заявниця як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем та не заявляла про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення з метою подальшої реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства та приведення у відповідність правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак, у зв`язку з виниклими обставинами в позасудовому порядку це зробити неможливо. Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження. Допитана у судовому засіданні 25.07.2025 свідок [PERSON] суду пояснила, що квартира [ADDRESS] , де проживала [PERSON] , яка померла [INFO] знаходиться навпроти її квартири. Щодо обставин справи вказала, що заявниця [PERSON] є донькою померлої, та дійсно разом з нею проживала у вищезазначеній квартирі до дня смерті мами. Допитана у судовому засіданні 25.07.2025 свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] близько 11 років, а саме у будинку, де проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з [PERSON] до дня її смерті, у квартирі також проживала її донька, заявниця по справі [PERSON] . Вони там проживали від того часу, що і вона. Проживали самі, бо чоловік [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] постійно був на заробітках, а інша донька проживала в іншому місці, та інколи приїжджала в гості. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримав, та просив таку задовольнити. Представник заінтересованої особи - Добротвірської селищної ради в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заперечень щодо заяви не подавав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.16). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2018 (а.с.17). 18.06.2025 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Шептицького РНО Семак Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та видано лист №38/01-16, яким було повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно довідки № 144 від 17.04.2025 виданої Добротвірською селищною радою Шептицького району Львівської області, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] на день її смерті за даною адресою проживала її донька [PERSON] (а.с.18). Окрім цього, факт проживання заявниці та [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] , підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідків. Відтак, суд вирішуючи питання встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем, встановив наступне. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними та в сукупності підтверджують її постійне спільне проживання зі своєю матір`ю спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відтак, встановлення зазначеного юридичного факту необхідне заявниці для підтвердження факту прийняття спадщини відповідно до положень статті 1268 Цивільного кодексу України, а також з метою реалізації своїх спадкових прав та подальшого оформлення спадкового майна, а тому враховуючи вищенаведене, інтереси заявниці, відсутність спору та інших шляхів захисту прав заявниці, суд вважає необхідним задовольнити вимоги у повному обсязі. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved