Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який мотивовано тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено: - 23.05.2017 року кредитний договір № 200818632601, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 24 100 грн; - 24.10.2017 року кредитний договір № 100897405801, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 20 592 грн; - 16.03.2018 року кредитний договір № 1001000246201, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 18 032 грн. Позивач зазначив, що відповідно до умов укладених договорів, відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти та комісії, проте свої зобов`язання відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Станом на 03.03.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем склала: - за договором від 23.05.2017 року № 200818632601 47 691,26 грн, з яких: 22 928,05 грн заборгованість за кредитом, 24 763,21 грн заборгованість за процентами, 0 грн заборгованість за комісією; - за договором від 24.10.2017 рпоку № 100897405801 19 975,14 грн, з яких: 14 541,89 грн заборгованість за кредитом, 7,38 грн заборгованість за процентами, 5 425,87 грн заборгованість за комісією; - за договором від 16.03.2018 року № 1001000246201 31 866,69 грн, з яких 14 730,50 грн заборгованість за кредитом, 8,15 грн заборгованість за процентами, 17 128,04 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості за трьома кредитними договорами складає 99 533,09 грн. Позивач зазначив, що направляв відповідачу письмові вимоги (повідомлення) на адресу його місця проживання, зазначену ним у заявах на отримання кредиту, проте у визначений строк заборгованість погашена не була, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за усіма кредитними договорами у загальному розмірі 99 533,09 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2025 року справу передано до Вінницького міського суду Вінницької області за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 року, головуючим по справі визначено суддю Антонюка В. В. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом установлено, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитні договори від 23.05.2017 року, № 200818632601, від 24.10.2017 року, № 100897405801 та від 16.03.2018 року, № 1001000246201, відповідно до умов яких відповідачу були надані грошові кошти у вигляді кредитів у сумі 24 100 грн, 20 592 грн та 18 032 грн., відповідно. Згідно з умовами зазначених договорів, відповідач зобов`язувався повернути отримані кошти у встановлені строки, а також здійснювати сплату процентів та комісій, визначених у договорах. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. З наданих матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, здійснював несвоєчасні платежі, а починаючи з певного періоду припинив сплату чергових платежів. Таким чином, у нього утворилась прострочена заборгованість. Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї суми, що залишилася, та сплати процентів. Аналогічне право кредитодавця закріплене в абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачем на адресу відповідача направлялися письмові вимоги (повідомлення) щодо погашення заборгованості, однак відповідач їх не виконав, що підтверджується матеріалами справи. Станом на 03.03.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за всіма кредитними договорами склала 99 533,09 грн, з яких: - за договором від 23.05.2017 року № 200818632601 47 691,26 грн, з яких: 22 928,05 грн заборгованість за кредитом, 24 763,21 грн заборгованість за процентами, 0 грн заборгованість за комісією; - за договором від 24.10.2017 рпоку № 100897405801 19 975,14 грн, з яких: 14 541,89 грн заборгованість за кредитом, 7,38 грн заборгованість за процентами, 5 425,87 грн заборгованість за комісією; - за договором від 16.03.2018 року № 1001000246201 31 866,69 грн, з яких 14 730,50 грн заборгованість за кредитом, 8,15 грн заборгованість за процентами, 17 128,04 грн заборгованість за комісією. Доказів, які б свідчили про належне виконання відповідачем зобов`язань чи спростовували розрахунок заборгованості, суду не надано. Судом встановлено, що позивачем було надіслано відповідачу письмові вимоги про погашення заборгованості. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитними договорами на загальну суму 99\~533,09 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved