Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 508853-КС-001 про надання кредиту від 02 вересня 2024 року у розмірі 49 222 гривні 50 копійок та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 02 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір № 508853-КС-001 про надання кредиту, підписаний через телекомунікаційну систему електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором UA-8261. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 508853-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 16 000 гривень, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування Кредитом. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 508853-КС-001 про надання кредиту не виконала, лише частково сплатила кошти на загальну суму 4 832 гривні 50 копійок, у зв`язку з чим станом на 28 травня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 49 222 гривні 56 копійок, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15 200 гривень, суми прострочених платежів по процентам 23 712 гривень 50 копійок, суми заборгованості по штрафам 8 000 гривень, суми прострочених платежів за комісією 2 310 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 9). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, відзив на позовну заяву не подала. На підставі статей 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 02 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір № 508853-КС-001 про надання\~кредиту (Споживчий\~кредит.\~Електронна форма), відповідно до якого позичальник прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі. Відповідно до умов договору Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000 гривень строком на 24 тижні до 17\~лютого 2025\~року (пп. 2.1, 2.12, 2.13 Договору)\~з визначенням стандартної процентної ставки 1 % в день, зі сплатою комісії за надання кредиту 3 200 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту 39 480 гривень, орієнтовна річна процентна ставка 6800,016%, денна процентна ставка 0,87% (пп. 2.4, 2.5, 2.8, 2.10, 2.11 Договору) (а.с. 18-27). Договір № 508853-КС-001 про надання кредиту від 02 вересня 2024 року, Паспорт споживчого кредиту, Пропозиція (оферта) та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 508853-КС-001 про надання кредиту, підписані відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором UA-8261. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с. 15-17, 18-27, 28-29). Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року ТОВ «ПрофітГід» на номер платіжної картки [NUMBER] перераховано грошові кошти [PERSON] за Договором № 508853-КС-001 від 02\~вересня 2024\~року в сумі 16 000 гривень (а.с. 65). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості за Договором № 508853-КС-001 про надання кредиту від 02\~вересня 2024\~року заборгованість [PERSON] станом на 28 травня 2025 року складає 49 222 гривні 50 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 15 200 гривень, заборгованість по відсотках 23 712 гривень 50 копійок, заборгованість по комісії 2 310 гривень, заборгованість по штрафам 8 000 гривень (а.с. 12-13, 14). Згідно наданої АТ «ОЩАДБАНК» на запит суду інформації на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Випискою АТ «ОЩАДБАНК» за Договором № 508853-КС-001 за період з 02 вересня 2024 року по 17 лютого 2025 року підтверджено зарахування коштів на картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 16 000 гривень. ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі\~ 8 000 гривень. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Доказів на спростування існуючої заборгованості або її конкретного розміру відповідач суду не надала, умови договору не оспорювала. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що [PERSON] \~порушила зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту,\~а тому\~на підставі\~статей 525-527,\~530,\~611,\~629,\~1050,\~1054\~ЦК України\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню, заборгованість відповідача за договором № 508853-КС-001 про надання кредиту від 02 вересня 2024 року, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», становить 41 222 гривні 50 копійок, з яких: 15 200 гривень заборгованість за кредитом; 23 712 гривень 50 копійок заборгованість за відсотками, 2 310 гривень заборгованість по комісії. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 11), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 028 гривень 69 копійок (41222,50х 2422,40/49222,50). На підставі викладеного,

Outcome: partial