Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

17 вересня 2025 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] інтересах якого діє адвокат Бронова Юлія Георгіївна до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,87 кв.м. Стягнуто з Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 8114 (вісім тисяч сто чотирнадцять) грн. 77 коп., в рівних частках, з кожного по 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень 38 коп. 17 вересня 2025 року на електронні адреси сторін по справі доставлено копію рішення. 18 вересня 2025 року в системі «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача адвоката Бронової Ю.Г. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] інтересах якого діє адвокат Бронова Юлія Георгіївна до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» про визнання права власності про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Про вказані витрати було повідомлено суд представником позивача до судових дебатів, а саме у позовній заяві поданій до суду 07 жовтня 2024 року, також зазначено, що до матеріалів справи були надані докази на підтвердження вартості наданих послуг, а саме: договір про надання правової допомоги, укладений між АБ «Юлії Бронової» та [PERSON] та на підтвердження обсягу наданих та виконаних послу - акт виконаних робіт підписаний АБ «Юлії Бронової» та [PERSON] без будь-яких зауважень та заперечень (зазначені документи були подані під час розгляду даної справи в Салтівському районному суді м. Харкова). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року позовну заяву передано судді Юрлагіній Т.В. для розгляду. На обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 75745728/24-ц, про стягнення з Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., вказала, що 17 вересня 2025 року рішенням Київського районного суду м. Харкова було задоволено позовні вимоги та стягнуто судовий збір. Зазначив, що при подачі позову до суду було зазначено, шо орієнтовний розмір судових витрат позивача по даній справі становить 15000 грн. в подальшому долучено докази на підтвердження вартості наданих послуг. При ухваленні вищевказаного судового рішення це клопотання сторони позивача не було вирішено. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення. В судове засідання представник позивача адвокат Бронова Ю.Г. не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення розгляд заяви просить проводити без участі позивача та його представника. Відповідач Державне підприємство «Харківський Електромеханічний Завод» про призначене судове засідання, дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик 19.09.2025 по справі № 757/45728/24-ц, була надіслана через систему «Електронний суд» 19.09.2025 12:54:02 одержувачу Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод" на його електронну адресу a.rubanec1975@gmail.com, документ доставлено до електронної скриньки: 19.09.2025 12:57:14, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. 29 вересня 2025 року від відповідача Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, надійшло заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, оскільки заявлені витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критеріям реальності таких витрат а тому відповідно до наведених висновків Великої Палати Верховного Суду та ЕСПЛ зазначене клопотання Позивача задоволенню не підлягає. Так, з акту наданих послуг від 06.02.2025 слідує, що адвокатом здійснено наступні дії під час розгляду справи: надання усних консультацій та роз`яснень з правових питань пов`язаних з предметом договору; складання, підписання та направлення до суду позовної заяви; складання, підписання та направлення до суду та сторонам відзиву на позовну заяву; складання, підписання та направлення сторонам по справі та суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. - Участь у судовому засіданні 21.01.2025 та у судовому засіданні 31.01.2025. До того ж, дослідивши зміст вищезазначених документів Міністерством встановлено, що позовна заява та відповідь на відзив фактично дублюють один одного, а отже, їх підготовка не вимагала значних часових витрат. Крім того, Мінекономіки вважає за необхідне зазначити, що з наданих Позивачем доказів неможливо об`єктивно встановити фактичний обсяг та тривалість часу, витраченого його представником - адвокатом - на здійснення тих чи інших дій, пов`язаних з наданням правничої допомоги, а відтак відсутні належні підстави для підтвердження обґрунтованості заявленого до стягнення розміру витрат. Підсумовуючи викладене, Мінекономіки просить суд врахувати, що адвокатом Позивача не було надано детальний опис здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це визначено частина третя статті 137 ЦПК України, порядок обчислення - витрат на правову допомогу, інформацію про час, витрачений адвокатом (надання послуг) на виконання відповідних робіт. Поряд з цим, стягнення з Мінекономіки витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки Міністерство не вчиняло дій та не допускало бездіяльності, які б призвели до порушення прав Позивача, що детально обґрунтовано у Відзиві Мінекономіки на позовну заяву від 03.04.2025 № 2431-05/94 Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, прийшов до наступного. 04 жовтня 2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бронова Юлія Георгіївна до Міністерства економіки України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод», в якій позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,87 кв.м., стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року справу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року задоволено клопотання представника Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод». З метою вирішення питання про визначення підсудності цивільної справи № 757/45728/24-ц (провадження № 2/643/1348/25) за позовною заявою [PERSON] до Міністерства економіки України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» про визнання права власності постановлено звернутись до голови Московського районного суду м. Харкова з питанням видачі розпорядження на передачу цивільної справи до суду вищої інстанції для визначення підсудності. Розпорядженням голови Московського районного суду м. Харкова № 01-07/7 від 06.03.2025 направлено справу до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2025 року визначено підсудність цивільної справи № 757/45728/24-ц за позовом [PERSON] до Міністерства економіки України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» про визнання права власності - Київському районному суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року позовну заяву передано судді Юрлагіній Т.В. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року у даній справі закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2025 року по вказаній справі позовні вимоги [PERSON] інтересах якого діє адвокат Бронова Юлія Георгіївна до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,87 кв.м. Стягнуто з Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Державного підприємства «Харківський Електромеханічний Завод» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 8114 (вісім тисяч сто чотирнадцять) грн. 77 коп., в рівних частках, з кожного по 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень 38 коп. За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Так, представником позивача адвокатом Бронової Ю.Г. про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. повідомлено суд у позовній заяві поданій до суду 07 жовтня 2024 року 18 вересня 2025 року в системі «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача Бронової Ю.Г. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі, разом з додатками. Вимоги ст. 134 ЦПК України відповідачем та його представником були виконанні. Щодо строків подання доказів, які б підтверджували розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, вказані докази були долучені заяви представника позивача 06 лютого 2025 року до заперечень на відзив, повний текст судового рішення отримано 17 вересня 2025 року. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В тому числі, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення 18 вересня 2025 року та про наявність таких доказів щодо судових витрат, позивачем повідомлено ще в позовній заяві та зазначено, що вони будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Тому, суд вважає, що строк на подачу цих доказів не пропущений. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 грн. Стороною позивача суду надано копію договору № б/н про надання правничої (правової) допомоги від 09 липня 2024 р. відповідно до якого сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за договором складає 1500,00 грн. (п.п.4.2) та акт приймання передачі наданих послуг від 06 лютого 2025 року на підставі договору про надання правничої допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт складеного 06 лютого 2025 року представником на виконання договору виконані наступні роботи/надані послуги: Складання, підписання та направлення до суду позовної заяви; Складання, підписання та направлення до суду відзиву позовної заяви; Складання, підписання та направлення сторонам по справі та суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; Участь у судових засіданнях 21 січня 2025 року, 31 січня 2025 року. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (ч. 1 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в ч. 1, ч. 2 ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до ч. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19, від 21.04.2021 року у справі № 488/1363/17, провадження № 61-11991св20). Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України подано заперечення щодо ухвалення рішення про стягнення витрат на правову допомогу оскільки представником позивача не наведено детальний опис здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це визначено частина третя статті 137 ЦПК України та порядок обчислення - витрат на правову допомогу, інформацію про час, витрачений адвокатом (надання послуг). Посилалась на те, що вартість виконаних робіт представником позивача є завищеною та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України). Аналіз вищенаведених положень процесуального закону з урахуванням наданих доказів дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved