Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісний центр № 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за консультацією про оформлення та призначення йому пенсії за віком, де йому повідомили, що до страхового стажу може бути не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника [NUMBER] , оскільки на титульній сторінці зазначено його прізвище ім`я та по батькові « [PERSON] » і дописано букву «и» без внесення посадовою особою, яка заповнювала трудову книжку, відмітки про виправлення в написанні прізвища. Вказані розбіжності у написанні його прізвища та по батькові у правовстановлюючому документі перешкоджають реалізації його пенсійних прав, а тому просить встановити факт належності йому [PERSON] , [INFO] , трудової книжки колгоспника, серія [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », 1967 року народження. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 18 серпня 2025 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився; представник позивача адвокат Щур О.В. подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за без його участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був сповіщений належним чином. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 06 липня 2012 року, встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с.Тишиця Березнівського району Рівненської області. Як вбачається з свідоцтва про народження, серія [NUMBER] видане 05 липня 1967 року [PERSON] , народився [INFO] . Трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 30.05.1984 року, видана на ім`я « [PERSON] , 1967 года рождения». Свідоцтво про восьмирічну освіту [NUMBER] виданого 11 червня 1982 року, атестат про середню освіту [NUMBER] виданий 25 червня 1984 року та диплом № [NUMBER] , виданий 27 липня 1985 року, видані - [PERSON] . Військовий квиток [NUMBER] виданий на ім"я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] виданого 22 серпня 2002 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. На даний час внесення змін до трудової книжки заявника є неможливим, так як організація, якою було заповнено трудову книжку, ліквідована. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] трудової книжки; встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на оформлення і отримання пенсії і іншого порядку його встановлення немає. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved