Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15313-07/2023 у розмірі 34 532 грн. 06 коп. з яких: 6 140 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 392 грн. 06 коп. - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 липня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15313-07/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора мобільного телефону Відповідача, який зазначений п.8 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Згідно з п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кредит вважається в день перерахування ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач, підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту. 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача З моменту отримання права вимоги до Відповідача. Відповідно до Реєстру боржників від 29.04.2024 року до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 532,06 грн., з яких: 6 140,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28392,06 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилався на те, що відповідач [PERSON] має непогашену перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у зазначеному позивачем розмірі, тому позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору. Ухвалою суду від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представником відповідача адвокатом Гончарук О.М. 24.07.2025 року, через підсистему «Електронний суд» направлено додаткові пояснення по справі за позовом ТОВ «ФК» «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , в яких останній просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі в зв`язку з недоведеністю. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не набув права вимоги за кредитним договором № 15313-07/2023,оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази такого набуття, а саме: відсутні підтвердження здійснення оплати за договором факторингу, як це передбачено пунктами 1.1, 3.3., 3.4 договору; розділ Порядок розрахунків. Порядок розрахунків містить заблюрену інформацію (видалену), щодо загальної суми прав вимоги та ціни продажу, що унеможливлює встановлення істотних умов договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 року та її виконання, за відсутності інших належних доказів, оскільки пунктом 1.1. предметом даного договору, передбачено що фактор (Позивач по справі) зобов`язується передати грошові кошти. Крім того, акт прийому -передачі від 29.04.2024 року містить заблюрену інформацію щодо кількості боржників, та загальну суму заборгованості, витяг з реєстру боржників завірено представником позивача, без підписів фактора та клієнта, реєстр боржників відсутній та не доданий до позовної заяви. Представник відповідача вказує, що не надавши належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання відповідачем кредитних коштів, підтвердження оплатності договору факторингу, реєстру боржників, та інших документів, що є невід`ємною частиною договору факторингу з усіма додатками, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому має нести ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Договором про надання фінансового кредиту, на який посилається Позивач, а саме п. 1.1. зазначено обов`язок товариства аванс кредит - надати фінансовий кредит у розмірі 7 000,00 грн., проте, жодних документів, в тому числі бухгалтерської документації щодо надання коштів фінансового кредиту позовна заява не містить, у матеріалах справі відсутні. Доданий лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» виконання такого обов`язку не підтверджує, оскільки Позивачем не додано ні договір на переказ коштів ФК- П-2022/01-1 від 2022/01/12 на який іде посилання, ні перерахування коштів даній третій особі, що унеможливлює встановлення дійсних обставин. Отже, позивачем не підтверджено надання коштів ТОВ «Аванс кредит», у кредит в розмірі 7000,00 грн відповідачу. При цьому, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості не містить жодних формул розрахунку, відсоткових ставок та створений позивачем одноосібно, що не дає можливості перевірити його правильність за відсутності будь-якої бухгалтерською документації. В судовому засіданні 29.07.2025 року було проголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено ухвалення та проголошення рішення до 07.08.2025 року. Проте, 29.07.2025 року після судового засідання було отримано, через підсистему «Електронний суд», додаткові пояснення від представника позивача, який зазначає, що позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , а твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Також, позивачем долучено копію договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року, акт прийому- передачі реєстру боржників від 29.04.2024 року, платіжну інструкцію № 21234 від 30.04.2024 року щодо оплати за відступлення прав вимог за договором факторингу та реєстр боржників від 29.04.2024 року. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 07.08.2025 року судовий розгляд по справі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено, з метою з`ясування обставин , що мають значення для справи. 15.09.2025 року від представника відповідача адвоката Гончарука О.М. надійшла заява, відповідно до якої, останній заперечує щодо прийнятті доказів поданих представником позивача. В обґрунтування заяви зазначає, що дії ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є зловживанням процесуальним правом та нові докази не підлягають долученню до матеріалів справи у якості доказу та мають бути повернуті позивачу, не мають бути прийняті до уваги при прийнятті судового рішення по справі, як такі, що подані поза межам процесуального строку та без обґрунтованого клопотання про поновлення строку на його подання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданні представником позивача додаткові пояснення з письмовими доказами подані з порушенням положень\~ЦПК України, з огляду на наступне. За змістом ч.ч.1-3\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4\~ст. 83 ЦПК). Проте, матеріали справи не дають підстави вважати, що представник позивача повідомляв суд письмово про неможливість подати докази та відповідні об`єктивні причини їх несвоєчасного подання. Згідно з ч. 8\~ст. 83 ЦПК\~докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За положеннями\~ст. 126 ЦПК України\~право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, відповідно до вимог\~ст. 127 ЦПК України. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Однак сторона позивача навіть не ставить перед судом питання про поновлення строків подання суду доказів. Відповідно до ч. 9\~ст. 83 ЦПК\~копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Доказів виконання вказаних вимог процесуального закону позивачем не надано. Таким чином до доказів, поданих стороною позивача 29.07.2025 року суд застосовує наслідки передбачені у ч. 8\~ст. 83 ЦПК України\~і не приймає ці докази до розгляду, в зв`язку із порушенням порядку їх подання. В судовому засіданні 16.09.2025 було проголошено перехід до стадії ухвалення судового рішення, відкладено ухвалення та проголошення рішення до 26.09.2025 року. 16.09.2025 року, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, від представника позивача надійшли заперечення на заяву про виключення документів з числа доказів. Вказані заперечення судом не приймають, оскільки надійшли після переходу суду до стадії ухвалення судового рішення. В судове засідання представник позивача - ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Гончарук О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх необґрунтованим та недоведеними, надав суду пояснення аналогічні викладеним у додаткових поясненнях на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено,\~що 11.07.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15313-07/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника W0434. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі у національній валюті шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № 4149-49хх-хххх-2628, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язуєте неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі н умовах фінансового кредиту Товариства ( п.п. 7.6 Кредитного договору). Згідно з п.1.1 Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. П.1.2 Договору встановлено тип кредиту: кредит, мета кредиту: на власні потреби, Кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 11.07.2023 року дата погашення 04.07.2024 року. Відповідно до п. 1.4. Договору, за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Відповідно до п. 1.4.1. Процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Згідно з листами №3466_250425163950 від 25.04.2025 та №3466_240925145302 від 25.09.2025 року, наданим ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 11.07.2023 07:35:04 було успішно перераховано кошти в сумі 7 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua\~261189880, призначення платежу: «зачисление 7 000 грн на карту № [NUMBER] . 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача. В цей же день 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 29.04.209 року до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 532,06 грн., Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15313-07/2023 від 11.07.2023 [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 34532,04 грн., з яких: 6 140,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 392,04 грн. - сума заборгованості за відсотками. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048\~ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, позивачем доведено факт укладення відповідачем вищевказаного договору в електронній формі, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє останнього від обов`язку погашення кредиту. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, пунктом 1.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. В п. 1.2 Договору факторингу зазначено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимог заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому- передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийму- передачі реєстру боржників- підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимог заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Право вимоги вважається прийнятим Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому- передачі Реєстру боржників (п. 1.6 Договору). При цьому, умовами договору факторингу № № 29042024 від 29.04.2024 року не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами. Суд, звертає увагу, що умовами укладеного договору факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання Акту прийому- передачі реєстру боржників, та не пов`язано перехід з оплатою за договором факторингу. Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 15313-07/2023 від 11.07.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» 29.04.2024 року відповідно до підписаного сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року. Договір факторингу не визнаний недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена\~статтею 204 ЦК України, не спростована. Укладений між фінансовою установою та позивачем договір факторингу є належним доказам переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами. Отже, судом було встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] . Щодо доводів представника відповідача про відсутність документів на підтвердження надання позивачем коштів у кредит відповідачу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. При цьому, в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем на підтвердження надання кредитних коштів за договором надано листи ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250425163950 від 25.04.2025 та №3466_240925145302 від 25.09.2025 року, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» про успішне перерахування коштів в сумі 7 000,00 грн, 11.07.2023 07:35:04, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua\~261189880, призначення платежу: «зачисление 7 000 грн на карту № [NUMBER] . Однак, зі змісту вказаних листів не вбачається, відповідно до якого саме кредитного договору відбулось перерахування коштів. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 15313-07/2023 право вимоги на яке перейшло. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Суд враховує, що підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів матеріали справи не містять. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той час, клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів, як це передбачено\~ЦПК України, до суду не подавалось. Згідно ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень\~статей 77-80 ЦПК України\~докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Доказів, які б свідчили про виконання первинним кредитором (клієнтом за договором факторингу) умов договору по видачі кредитних коштів або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача позивачем не надано. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому відповідно до\~ст.12ЦПК України\~несе ризик настання негативних наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів на підтвердження заявленого позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно зч.1,п.2ч.2ст.141ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed