Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 111 гривень 64 копійки, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачка, уклавши з ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» кредитний договір №143299 від 12.06.2024, отримала грошові кошти шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] xx-xxxx-9631 в розмірі 17 648,00 грн. Кредитодавець свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у виписці по рахунку за кредитною картою. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024 від 10.10.2024 відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором станом на момент подання позовної заяви у відповідача виникла заборгованість, яка становить 15 111, 64 грн, що складається з: 14 706, 28 грн заборгованість по кредиту, 3,36 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредиту, комісія за кредитним договором - 402,00 грн . Ухвалою суду від 07.05.2025 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою суду від 12.06.2025 Суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій до суду заяві не заперечив щодо проведення судового розгляду справи у відсутності представника позивача та заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №143299 від 12.06.2024 згідно з умовами якого відповідач шляхом підписання договору отримав грошові кошти, які перераховано на рахунок №5355-28xx-xxxx-9631 (а.с.). Позичальник уклав Договір, приєднавшись до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід?ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, відповідно до розділу V цієї індивідуальної частини. Зазначений кредитний договір укладений у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника 45d13332 (а.с.43). Згідно з пунктом 2.3 Договору та п.4 Паспорту споживчого кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0, 10% річних (а.с.45, 64). Згідно з пунктом 2.6 Договору та п.3 Паспорту споживчого кредиту строк кредитування 183 дні (а.с.45,63). Відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором у відповідачки [PERSON] станом на 06.03.2025 виникла заборгованість, яка становить 15111,64 грн, та складається з: 14706,28 грн заборгованість по кредиту, 3,36 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредиту, комісія за кредитним договором - 402,00 грн (а.с. 103). Згідно Договору\~факторингу №10102024 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №143299 від 12.06.2024 (а.с.104-108). Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 111, 64 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 та платіжною інструкцією №4519 від 12.11.2024, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов?язків за вищевказаним Договором факторингу. Статтею 207 ЦК України також визначено випадки коли правочин вважається укладеним у письмовій формі, а саме: якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами; або якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; або якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі статтею 6 Закону Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. У відповідності до статті 8 Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Статтями 3 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 15 111, 64, а саме: 14 706,28 грн заборгованість по кредиту, 3,36 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредиту та 402,00 грн комісії. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн 00 коп витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025, укладений між адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - Договір) (а.с.20-21); акт прийому передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 04.02.2025, зі змісту якого вбачається перелік правових послуг та сума гонорару за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн 00 коп (а.с.26). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги відповідачу у даній справі, які підлягають стягненню з позивача, але частково, враховуючи співмірність складності справи з виконаними адвокатом роботами, витраченого часу, те, що адвокат не брав участі у судовому засіданні, розгляд справи не потребував додаткових заяв, клопотань, у сумі 4000 грн, 00 коп. З відповідача слід стягнути судові витрати у справі відповідно до статті 141\~ЦПК України.

Outcome: approved