Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договорами №015/4875615-СК від 02.07.2018 року та №1436466 від 23.02.2021 року на загальну суму 23224,98 грн та судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 02.07.2018 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладений Договір №015/4875615-СК від 02.07.2018 року. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 4485,13грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2729,39 грн та 1755,74 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Крім того, 23.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір №1435466, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 6000 грн. 21.12.2023 року було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого акціонерне товариство «Таскомбанк» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №015/4875615-CK. 30.12.2021 року було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1435466. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1435466. 18.02.2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договороми №1435466 та №015/4875615-CK. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договорами №015/4875615-CK 02.07.2018 року та №1435466 від 23.02.2021 року. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання за договорами належним чином не виконувала, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами №015/4875615-CK 02.07.2018 року у розмірі 18739,85грн., та №1435466 від 23.02.2021 року у розмірі 1435466 від 23.02.2021 року на загальну суму 23224,98 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 12.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, відзиву на позов не подавав, про причини неявки суд не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.2\~ст.247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.07.2018 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №015/4875615-СК. Відповідно до умов договору відповідачу оформлено платіжну карту № [NUMBER] з сумою бажаного кредитного ліміту у розмірі 10000 грн. Відповідно до Розділу 3: тип кредиту - кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, мета отримання кредиту - споживчі цілі. Реальна річна процентна ставка 40,43%. Договір підписаний особисто [PERSON] . Відповідно до Виписки по картковому рахунку за кредитним договором 0115/4875615-СК за період з 02.07.2018 по 21.12.2023 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак станом на 11.08.2025 року через неналежне виконання відповідачем умов договору утворилась заборгованість у розмірі 4485,13 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 2729,39 грн. та 1755,74 грн. заборгованості за нарахованими процентами. 21.12.2023 року було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого акціонерне товариство «Таскомбанк» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №015/4875615-CK. 18.02.2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №015/4875615-CK. Крім того, 23.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1435466, згідно якого відповідачу надано позику, на суму 6000грн., процентна ставка 1.99% яка нараховується за кожен день користування, на строк 15 днів дата повернення позики 10.03.2021 року, а позичальник зобов`язується повернути позику у день закінчення строку позики та сплатити проценти. Договір було укладений шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором y8DTdoiFqW, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу позику в розмірі 6000грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 17.02.2025 року про перерахування 6000грн. 23.02.2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] . Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість відповідача за договором №1435466 становить 18739.85 грн., яка складається з тіла кредиту - 6000грн., 12537 грн. заборгованості за відсотками за період з 09.08.2021 по 30.12.2021 року. 30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Згідно витягу з реєстру боржників до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги, в тому числі до відповідача за договором №1435466на суму 18537грн., яка складається з 6000 грн. тіла кредиту та 12537 грн. заборгованості за процентами. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №1435466на суму 18739,85 грн., яка складається з 6000 грн. тіла кредиту та 12537 грн. заборгованості за процентами та 202,85 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір №18-02/25 відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» відступило права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №1435466на суму 18739,85 грн. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №1435466. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договорами №015/4875615-СК від 02.07.2018 року та №1435466 від 23.02.2021 року в установлені договором строки, ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги за договорами факторингу, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача за договорами №015/4875615-СК від 02.07.2018 року та №1435466 від 23.02.2021 року підлягає задоволенню. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашав кредити та проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме: -за договором №015/4875615-СК від 02.07.2018 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4485,13 грн., яка складається з 2729,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1755,74 грн. заборгованість за нарахованими процентами; -за договором №1435466 від 23.02.2021 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18739,85 грн., яка складається з 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12537грн. заборгованість за процентами, 175,24 інфляційні збитки, які нараховані за січень-лютий 2022 року та 27,61 грн. 3% річних за період з 30.12.2021 по 23.02.2022. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень, який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг правничої допомоги та на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію про надання правничої допомоги №02-09/2024-5 від 02 вересня 2024 року укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт) та ФОП [PERSON] , заявку на надання юридичного допомоги № 4 від 02.06.2025 року, витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року, який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 13000 грн. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що види робіт зазначені у витягу з Акті №10 про наданих юридичної допомоги від 30.06.2025 року мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000грн. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн., при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Outcome: approved