Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє-представниця адвокатка Керита М. В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину. Позов обґрунтувала тим, що між сторонами 25 вересня 1999 року був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 60, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У цьому шлюбі у неї з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 06.09.2000, актовий запис № 90, яка вже є повнолітньою та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 14.10.2014, актовий запис № 132. Зазначала, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, тривалі сварки, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Зважаючи на те, що вони спільно не проживають, не підтримують шлюбних відносин, утратили любов і повагу один до одного, а тому на даний час шлюб є лише формальним і його збереження суперечитиме їх спільним інтересам. Зауважувала і те, що їй відомо, що відповідач працює за кордоном та інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Стверджувала, що відповідач не бере жодної участі у вихованні й утриманні дитини, не займається його фізичним і духовним розвитком, оскільки більшість часу проживає за межами України. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, тому вона вимушена звертатися до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої дитини, так як самостійно матеріально забезпечити доньку вона неспроможна. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд: 1) шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 25.09.1999 у відділі реєстрації актів громадянського стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 60, розірвати; 2) стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі (однієї четвертої) частини з усіх видів його доходів, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 3) стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 року відкрито провадження в цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідачка [PERSON] не скористався. Позивачка [PERSON] та її представниця - адвокатка Керита М.В. у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Водночас представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Керита М.В. подала до суду заяву від 27.08.2025, в якій просила розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов підтримала повністю та просила його задовольнити (а.с.29-31). Відповідач [PERSON] також повторно у судове засідання не з`явився, хоча повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у тому числі відповідно до положень ч. 11 ст. 128, ст. 131 ЦПК України (а.с.27,32,34). З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». Подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, тривалими сварками, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з цим позовом, зокрема щодо розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст.110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивачка вважає неможливим продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не застосовує заходи щодо примирення сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, враховуючи наведене вище, а також

Outcome: approved