Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

13.12.2024 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1660933 від 28.12.2019 у сумі 21620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11083,17 грн, заборгованості за комісією у розмірі 840 грн та заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 28.12.2019 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Рябко Олександра Геннадіївна подала заявку на отримання кредиту № 1660933. Вказана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1660933 від 28.12.2019, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору відповідач до укладення договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на вебсайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця. Хронологія вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу щодо підтвердження підписання Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у кредитному договорі у розділі «Порядок укладення договору». Отже відповідач уклав договір про споживчий кредит № 1660933 від 28.12.2019 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. 01.04.2020 відповідно до умов Договору факторингу № 01/04, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 1660933 від 28.12.2019 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло права вимоги до відповідача. 13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-понг» укладено договір факторингу № 1/4, відповідно до умов якого, а також згідно з додатком № 1 до договору факторингу, ТОВ «ФК «Пінг-понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 1660933 від 28.12.2019. Представник позивача вказує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого у останньої наявна заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 21620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11083,17 грн, заборгованості за комісією у розмірі 840 грн та заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із розміру сплаченого судового збору - 2422,40 грн, та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. Заочним рішенням суду від 12.03.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-понг» задоволено, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1660933 від 28.12.2019 у сумі 21620,22 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у сумі 11083,17 грн, заборгованості за комісією у розмірі 840 грн та заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн; стягнуто з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 14.06.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Камінської М.І. надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 23.07.2025 заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Камінської М.І. задоволено, заочне рішення суду від 12.03.2025 у цивільній справі № 642/7865/24 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачеві строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник відповідача у заяві про скасування заочного рішення суду зазначила, що відповідач вважає подану позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, у своїй заяві представник відповідача вказала, що позивачем не доведено, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 5, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", та не є належним доказом укладення договору. Також представник позивача зазначила, що викладені в позові твердження щодо видачі кредиту та суми заборгованості не містять документального підтвердження. Копія платіжного доручення, надана позивачем на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів не містить підпису працівника банку, відповідального за проведення операції. У вказаному платіжному дорученні наявні лише підпис та печатка ТОВ "МІЛОАН", що, вочевидь, не може свідчити про його відправлення та виконання банком. Платіжне доручення без відміток банку про дату отримання та виконання не є документом, що підтверджує здійснення платіжної операції. До того ж, у кредитному договорі № 1660933 від 28.12.2019 не зазначений рахунок відповідача, на який ТОВ "МІЛОАН" нібито перерахувало кошти. Доказів того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить або використовувався відповідачем, позивачем не надано. Крім того представник відповідача вказала, що позивач просить стягнути заборгованість за відсотками, які були нараховані за період з 29.12.2019 року по 13.05.2020 року у розмірі 11083,17 грн. тобто на 7933,17 грн. більше ніж зазначено п. 1.5.2 кредитного договору та на 4 місяці більше ніж передбачено п. 1. 4 договору. Також позивач просить стягнути відсотки, що значно перевищують розмір заборгованості за тілом договору, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, вбачається що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Також представник відповідача зазначила, що, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. Від представника позивача заяв чи клопотань не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 28.12.2019 від імені [PERSON] в електронному вигляді подано анкету-заяву про надання ТОВ «ФК «Мілоан», в якій зазначено інформацію про позичальника, необхідну для надання їй позики. Так, відповідно до вказаної анкети-заяви сума кредиту становить 7000 грн; строк кредиту: 30 днів з 28.12.2019; дата повернення кредиту: 27.01.2020; сума до повернення: 10990 грн, яка складається з: тіла кредиту у розмірі 7000 грн, комісії за надання кредиту у розмірі 840 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 12 відсотків від суми кредиту за договором, процентів за користування кредитом у сумі 3150 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з кредитним договором № 1660933 (індивідуальна частина) від 28.12.2019 (далі договір) сторонами такого договору зазначено ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). Предметом договору є зобов`язання позикодавця на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п. 1.2. договору та зобов`язання позичальника повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін, виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах, в строк та терміни, що визначені договором. Згідно з п. п. 1.2.-1.4. договору сума кредиту становить 7000 грн, кредит надається строком на 30 днів з 28.12.2019, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.01.2020. Відповідно до п. п. 1.5.1, 1.6. договору комісія за надання кредиту становить 840 грн, яка нараховується за ставкою 12 % від суми кредиту одноразово; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Відповідно до п. 2.2.3. договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставко, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. Згідно з п. п. 2.3.1., 2.3.2. договору позичальник за наявної відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно з п. 6.14. правил підтверджується здійснення ним відповідного платежу. Відповідно до п. 4.1. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування чи інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник, починаючи з дня, наступного за днем спливу дати, вказаної в п. 1.4. договору, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2% від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Згідно з п.6.1 договору кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі правилами та графіком розрахунку договору) договору та підтверджує, з-поміж іншого, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 7.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Частиною першою\~статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що ані анкета-заява на кредит № 1660933 від 28.12.2019, ані кредитний договір № 1660933 (індивідуальна частина) від 28.12.2019 не містить підпису відповідача [PERSON] відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~3\~ст.\~549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються , зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до копії платіжного доручення № 13069681 від 28.12.2019 ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий № 5168780ХХХХХХ9612 грошові кошти у розмірі 7000 грн, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором № 1660933, отримувачем зазначено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . У додатку № 1 до кредитного договору № 1660933 від 28.12.2019 міститься розрахунок заборгованості, в якому вказано дату платежу 27.01.2020; розмір кредиту 7000 грн, розмір комісії за надання кредиту 840 грн; суму процентів 3150 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Мілоан», [PERSON] неналежним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у розмірі та у строк, передбачені договором, у зв`язку з чим у останньої станом на 13.05.2020 наявна заборгованість за договором № 1660933 у загальному розмірі 21620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11083,17, заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн та заборгованості за комісією у розмірі 840 грн. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 01.04.2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Мілоан» уклали між собою договір факторингу № 01/04 (далі договір факторингу), відповідно до якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору. Згідно з копією витягу з додатку до договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 на момент відступлення прав вимоги у [PERSON] наявна заборгованість за договором № 1660933 у загальному розмірі 21620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11083,17 грн, заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн та заборгованості за комісією у розмірі 840 грн. Відповідно до копій платіжних інструкцій № № 1, 2 від 03.06.2020, № 4 від 05.05.2020, № 5 від 02.07.2020, № № 7, 8 від 05.08.2020, № 1, 2 від 04.09.2020, № 5 від 05.10.2020, № 7 від 09.10.2020, № 9 від 23.10.2020, № 11 від 05.11.2020, № 14 від 04.12.2020 на виконання умов договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 на користь ТОВ «Мілоан» сплачено грошові кошти у загальній сумі 1726212,89 грн. 13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Пінг-понг» (Фактор) укладено договір факторингу № 1/4, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 1.3. договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Відповідно до копії витягу з додатку до договору факторингу № 01/04 від 13.12.2021 на момент відступлення прав вимоги у [PERSON] наявна заборгованість за договором № 1660933 у загальному розмірі 21620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11083,17 грн, заборгованості за пенею у розмірі 3500 грн та заборгованості за комісією у розмірі 840 грн. Згідно з копією листа директора ТОВ «ФК «Він фінанс» (на дату укладання договору факторингу назва товариства - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») від 13.11.2024 № 1/4 ТОВ «ФК «Пінг-понг» виконано повний розрахунок, передбачений п. 3 договору факторингу від 13.12.2021 № 1/4. Відповідно до ч. ч. 1, 5 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Так, представником позивача на підтвердження видачі відповідачеві грошових коштів на виконання умов кредитного договору надано суду копію платіжного доручення від 28.12.2028 про перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 7000 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Водночас представником позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що вказаний рахунок належить відповідачеві. Клопотання про витребування відповідних доказів представником позивача суду не заявлялися. Крім того ані в анкеті-заяві від 28.12.2019, ані в кредитному договорі № 1660933 від 28.12.2019 не вказано номеру рахунку, на яку б позичальник просив перерахувати грошові кошти. Враховуючи викладене, та з огляду на те, що ані анкета-заява на кредит № 1660933 від 28.12.2019, ані кредитний договір № 1660933 (індивідуальна частина) від 28.12.2019 не містить підпису відповідача [PERSON] відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію», суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту укладання між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору № 1660933 від 28.12.2019, а також не підтверджено факт перерахування відповідачеві коштів відповідно до умов вказаного кредитного договору, а тому у позовних вимогах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України судовий сбір покладається на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові на позивача. Отже витрати позивача на правничу допомогу з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed