Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт (арешт та заборону на відчуження) автомобіля марки SEAT, модель IBIZA 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , який накладений постановою Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 23.06.2021, виконавче провадження № [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07.06.2021 ним придбано автомобіль марки SEAT, модель IBIZA 2008 року випуску, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7221/21/015783 від 07.06.2021. При зверненні до сервісного центру для оформлення автомобіля було отримано відмова в його реєстрації, так як в Єдиному реєстрі транспортних засобів наявна інформація, що вказаний транспортний засіб перебуває під арештом. У березні 2025 року було надіслано адвокатський запит до Територіального сервісного центру № 3244 про надання інформації щодо наявних обтяжень (арештів) на вказаний транспортний засіб та чи можливо його зареєструвати, на що отримано лист - відповідь, у якому вказано, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки SEAT, модель IBIZA 2008 року випуску, зареєстрований на ім`я [PERSON] , та знаходиться під арештом накладеним у виконавчому провадженні № [NUMBER] на підставі постанови від 23.06.2021. За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП за боржником [PERSON] було відкрито одне виконавче провадження за № [NUMBER], яке наразі завершено. Дане виконавче провадження перебувало у Оболонському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). При зверненні до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було також надано інформацію, що іншого виконавчого провадження щодо [PERSON] немає. Позивач зазначає, що оскільки арешт з автомобіля не знято це порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження рухомим майном. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7221/21/015783 від 07.06.2021, укладеного між суб?єктом господарювання, який здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підстав договору комісії укладеного з власником транспортного засобу та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним № 7221 від 20.05.2015 ТОВ «ТРАНСМЕХБУД - 2015», який є комісіонером та діє у відповідності до п. 8 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 р., та на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договір комісії № 7221/21/015783 від 07.06.2021 в особі [PERSON] , уповноважена наказом № 40 від 02.01.2021 та [PERSON] , останній придбав транспортний засіб марки SEAT, модель IBIZA 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] . Згідно Акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7221/21/015783 від 07.06.2021, власником автомобіля марки SEAT, модель IBIZA 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] є [PERSON] . При спробі позивача зареєструвати право власності на придбаний автомобіль у сервісному центрі йому було відмовлено у надані послуги у зв`язку з наявністю в Єдиному реєстрі транспортних засобів наявна інформація щодо арешту транспортного засобу. Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру № 3244 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівських областях (філії ГСЦ МВС) на адвокатський запит № 31/33/3244 від 26.03.2025, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів транспортний засіб SEAT IBIZA, 2008 року випуску зареєстрований на ім`я [PERSON] . Вказаний транспортний засіб знаходиться під арештом «Арешт та заборона на відчуження), виконавче провадження № [NUMBER] ДВС від 23.06.2021. За результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП за боржником [PERSON] наявне одне виконавче провадження за № [NUMBER], відкрите 04.08.2021, стан ВП: завершено. Інших виконавчих проваджень, де [PERSON] являється боржником не знайдено. Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ч. 1 cт. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до cт. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Заборона відчуження рухомого майна, яке належить позивачу [PERSON] на праві власності порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч. ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved