Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог У серпні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2020 стягнуто з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісяця, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач періодично в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина, однак близько двох місяців назад припинив надавати будь-які кошти на його утримання. Розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на дитину постійно зростає, тому дитина потребує більшої уваги та матеріального забезпечення з боку батька. Зазначила, що відповідач має постійне місце роботи, здоровий, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти в частині від його доходів. Просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) платника аліментів щомісяця. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечила заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення суду. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». На адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 25.08.2025 позивачка звернулась до суду з цим позовом, суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 28.08.2025 суд відкрив спрощене провадження та призначив судове засідання на 30.09.2025. 30.09.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у зв`язку з тим, що відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, сторона позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2020 року стягнуто з відповідача [PERSON] , на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісяця, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не надав доказів щодо свого матеріального становища, наявність утриманців та про стан здоров`я. Викладені обставини встановлені письмовими поясненнями позивачки, викладеними у позові, підтверджуються: паспортом позивачки, копією свідоцтва про народження дитини, відомостями відділу Державної виконавчої служби, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини (від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, Згідно зі статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 3 статті 182 СК України передбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. \~ \~ \~ \~Водночас частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.ч.1,2\~ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.4\~ст.273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , був визначений в розмірі, який відповідав вимогам чинного законодавства. Однак, у подальшому майновий стан сторін та дитини змінився. Наразі син сторін потребує матеріального забезпечення відповідно до його віку. Сторони у добровільному порядку не досягли згоди щодо збільшення матеріального утримання неповнолітньої дитини, що проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Отже, після винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились обставини, що впливають на розмір аліментів, а тому наявні достатні підстави для задоволення позову. Відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також встановлені фактичні обставини в справі. Станом на дату розгляду справи сину сторін виповнилося 8 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років на даний час становить 1598 гривень, мінімальний рекомендований - 3196 гривень, відповідно. За інформацією з позовної заяви, відповідач працевлаштований, отже має стабільний дохід, фізично здоровий, інших утриманців не має, може виконувати обов`язок по утриманню свого сина [PERSON] , [INFO] , вказані обставини відповідачем не спростовані. Син сторін проживає разом із матір`ю, а відтак основний тягар по їх утриманню, що включають в себе також незаплановані (непередбачувані) витрати, лежать саме на позивачці. Адже утримання дитини не зводиться виключно до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному, так і в моральному аспекті. Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідач зобов`язаний нарівні із позивачкою забезпечити дитині рівень життя, необхідний та достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка просила збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, що не суперечить нормам Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, який передбачає досягнення справедливого балансу між інтересами дитини і батьків, оскільки інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть переважати інтереси батьків, тому права батьків не можуть завдавати шкоди дитині, в т.ч. порушувати право дитини на утримання (одержання коштів, необхідних для її життєдіяльності). Визначений розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначений розмір аліментів також цілком відповідає усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягають задоволенню. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved