Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

[PERSON] \~29\~квітня 2024\~року звернулася\~до суду\~із позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та проситьвизнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , укладений в усній формі у вигляді розписки від 11 квітня 2023 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець), згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею, право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який зазначений у плані під літ. «А» загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою площею 15,1 кв.м., з прибудовою літ. «а», навісом літ. «а1» з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Б», «В», «Г», «Д», вбиральнею літ. «Е», огорожею №1-3, вимощенням І. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що 11\~квітня 2023\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~уклали попередню\~письмову угоду\~про те,\~що позивач\~придбала,\~а [PERSON] \~продала їй\~за 4000,00\~доларів США\~житловий будинок,\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Вказаний житловий\~будинок належав\~ [PERSON] \~на праві\~приватної власності,\~який вона\~отримала в\~якості спадщини\~в порядку\~ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~після смертіїї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона як спадкоємець постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В свою чергу мати відповідача [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину після смерті її батька (дідуся відповідача) [PERSON] , який помер [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном в передбачений законом шестимісячний термін. Однак, станом на сьогодні відповідач [PERSON] відмовляється оформляти цю угоду в нотаріальному порядку, стверджуючи при цьому, що вона вищевказаний будинок продала позивачу ще в 2023 році, чим виконала на її думку свої зобов`язання в повному обсязі, та йти до нотаріусу їй немає необхідності, що призвело до неможливості оформлення вищевказаної угоди в нотаріальному порядку. На сьогодні у позивача відсутня можливість оформити вищевказану угоду в нотаріальному порядку та захистити свої майнові права, що змушує мене звернутися до суду за захистом мого права власності з відповідними позовними вимогами. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно ст.\~177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.\~190\~ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що вказаний житловий будинок належав [PERSON] на праві приватної власності, який вона отримала в якості спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки вона як спадкоємець постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача [PERSON] («Стратонова» після одруження) серії [NUMBER] , де вказано що її матір`ю є [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого вбачається, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; копією заочного рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 10.12.2012, по справі №1516/5122/2012, з якого вбачається, що після розлучення відповідач [PERSON] залишила собі післяшлюбне прізвище. [PERSON] , [INFO] , померла у віці 52 років у м. Подільську Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 серпня 2022 року, актовий запис № 667. Відповідно до довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.04.2024 вих. № 663, згідно якої відповідачка [PERSON] на момент смерті її матері [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з її матір`ю в буд. [ADDRESS] . [PERSON] , в свою чергу, прийняла спадщину після смерті її батька (дідуся відповідача) [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном в передбачений законом шестимісячний термін, що підтверджується довідкою від 30.07.2022 виданою головою Квартального комітету, згідно якої мати відповідача [PERSON] жила за адресою: [ADDRESS] до та після смерті дідуся відповідача [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] у місті Котовську Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.09.1996. Факт того, що [PERSON] є батьком матері відповідача [PERSON] підтверджується наступним: - копією паспорта [PERSON] ; - копією свідоцтва про народження [PERSON] (« [PERSON] » після зміни прізвища) серії [NUMBER] , де батьком останньої вказано [PERSON] ; - копією Витягу з ДРАЦС від 14.07.2022 № 00036153840 в якому вказано, що після одруження [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] »; - копією Витягу з ДРАЦС від 14.07.2022 №00036153662, в якому вказано, що після одруження [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». 11 квітня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали попередню письмову угоду про те, що позивач придбала, а [PERSON] продала їй за 4 000,00 доларів США житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] зобов`язалася посвідчити договір в нотаріальному порядку, що підтверджується письмовою розпискою від 31.12.2023. Таким чином, позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою площею 15,1 кв.м., придбаної за укладеним договором купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме його нотаріальне посвідчення. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, право власності на вищевказане нерухоме майно [PERSON] (яке побудовано збудовані до 05 серпня 1992 року) не підлягало державній реєстрації. Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18, згідно якого індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, оскільки вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», а до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності та фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Зобов`язання припиняється, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до розписки, дійсним, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved