Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.12.2019 року, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 12962 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором зі страхування життя позичальника (каса) №338/2873BCLIA від 03.01.2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.10.2014 року по 04.12.2019 року включно, суму у розмірі:8\~900,72 грн. - забогованість за тілом кредиту; 2\~734, 07 грн.- забогованість за нарахованим та не сплаченими процентами; 8\~240,79 грн.- забогованість за нарахованою та не сплаченою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20\~025, 58 (двадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 58 копійок. Про вчинення оскаржуваного виконавчого напису позивачу стало відомо з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. про арешт коштів боржника від 26.03.2025 року. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису від 09.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12962 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем грубо порушено порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами та не враховано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років для стягнення заборгованості. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічовим Олегом\~Миколайовичем від\~09.12.2019\~року, зареєстрованим в реєстрі за № 12962 та стягнути з Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~управління активами»\~на користь\~ [PERSON] 3\~323,57\~грн.\~безпідставно отриманих\~коштів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2025 року у справі було відкрито провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 14.05.2025 року до суду від представника відповідача Ю.М. Кожем`яченко надходила заява про визнання позовних вимог, згідно якої позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають, просять стягнути з ТОВ "Фінансова Компанія\~управління активами" судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 606 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Також до\~суду від\~представника відповідача\~16\~травня 2025\~року надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~сторона відповідача\~не погоджується\~з вимогами\~позивача щодо\~повернення безпідставно\~набутих коштів\~у розмірі\~3\~323,\~57\~грн.,\~які були\~стягнути в\~ході проведення\~виконавчих дій.\~Свою позицію\~представник відповідача\~обґрунтовує тим,\~що підставою\~виникнення прав\~та обов`язків\~сторін,\~у даному\~випадку \~щодо стягнення\~грошових коштів\~з [PERSON] \~є укладений\~між останньою\~та ПАТ "Платинум банк" кредитний договір №338/2873BCL1A від 03.01.2013 р., який в свою чергу встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому відповідно був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Питання щодо чинності (дійсності) вказаного договору, в тому числі в судовому порядку, не вирішувалось. Вказує, що оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. У задоволені позовних вимог [PERSON] , в частині щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів в розмірі 3 323,57 грн., просила відмовити. Щодо витрат на правову допомогу зазначила, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є складною та відноситься до категорії малозначних справ і доводи, наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Вважає, що витрати які поніс/ понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 18\~000 грн. до 3\~000 грн. 22 травня 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Норика Миколи Володимировича надійшла відповідь на візив, у якій він зазначив, що у випадку визнання виконавчого напису від 09.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12962, таким, що не підлягає виконанню, прававові підстави для стягнення з [PERSON] 3\~323,57 грн. на виконання даного виконавчого напису відсутні, а тому отримані ТОВ "Фінансова Компанія\~управління активами" на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 3\~323,57 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України. Крім того, зазначає, що ТОВ "Фінансова Компанія\~управління активами" не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність між сторонами договірних зобов`язань. Таким чином, вважає доводи відповідача, що оскільки між сторонами існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення є безпідставними та незаконними. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони у судове засідання по справі не викликались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.12.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 12962 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова Компанія\~управління активами", якому Товариством з обмеженою відповідатьністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідатьністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №20141028-Г від 28.10.2014 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (каса) № 338/2873BCLIA від 03.01.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] . На підставі зазначеного вище виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Дмитром Степановичем відкрито виконавче провадження № 62169524 від 25.05.2020 року. 15.04.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною було прийнято виконавче провадження № 62169524 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.03.2025 року, постанову про арешт коштів боржника від 26.03.2025 року. Згідно відповіді Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторії Михайлівни на адвокатський запит вих. № б/н від 17.04.2025 року, в рамках виконавчого провадження № № 62169524 з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова Компанія управління активами" було стягнуто 4\~364,93 грн. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34. 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актам з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягування з підписом боржника про його отримання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., за реєстровим № 12962 та стягнути ТОВ "Фінансова Компанія управління активами" на користь [PERSON] грошові кошти, які були стягнуті в рамках відкритого виконавчого провадження, а саме 3\~323,57 гривень. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Нориком Миколою Володимировичем було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №09/25 від 07 квітня 2025 р. Окрім цього представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копію акту № 01/25 надання консультаційних послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги №09/25 від 07 квітня 2025 р., копію розрахунку вартості наданих послуг. Дослідивши, надані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, про зменшення заявлених витрат на правову допомогу, тому позивач має право на відшкодування витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, за позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а судовий збір за позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів стягнути в повному обсязі на користь держави. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідачем частково визнано позовні вимоги, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 605,60 грн. та 302,80 грн. Зважаючи на те, що позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів, то судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, №296/5, ст.ст.\~4,12,81, 142, 263-268 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України\~суд, -

Outcome: approved