Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

31 липня 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Підставою звернення до суду є бажання розірвати шлюб, у зв`язку з неможливістю продовження спільного життя через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність порозуміння, постійні сварки. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 жовтні 2003 року, актовий запис №3. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надійшло клопотання, згідно якого позивач просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує, та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справ у відсутність відповідача, позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2003 року виконкомом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2003 року, актовий запис № 03. Сторони мають неповнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 08 вересня 2015 року серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. На підставі ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити [PERSON] шлюбне прізвище « [PERSON] ». Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнав то стягненню з нього підлягає 50% від сплаченого судового збору, а решта поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved