Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 26.09.1981 зареєструвала шлюб з відповідачем, неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності. Останній час проживають з чоловіком в одному будинку як чужі люди. З січня 2025 року шлюбні відносини припинені, але поки не вирішено питання жтила, позивачка змушена проживати з чоловіком в одному будинку. Вони втратили взаємний інтерес один до дного, кожен живе своїм життям. При тих відносинах, що склалися, вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе і вона не має наміру поновлювати шлюбні відносини. Спір про майно, що є спільною сумісною власністю, буде вирішуватися окремо. З метою досудового врегулювання питання, позивачка пропонувала чоловіку розірвати шлюб через органи ДРАЦС, на що він відмовився. За таких обставин, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.09.1981 року Магдалинівським райвідділом РАЦС, актовий запис №46. Ухвалою суду 02.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, надав згоду на розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 вересня 1981 року у Магдалинівському райвідділі РАЦС Дніпропетровської області, актовий запис за №46, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). \~ \~ \~ \~ Неповнолітніх дітей сторони не мають. З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що шлюбні відносини між ними відсутні, шлюб набув формальних ознак. У позивача відсутній намір продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю. Подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного подружжя. Відповідач заперечень щодо доводів позовної заяви не висловив, подавши заяву про згоду на розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved