Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням 29.04.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Відповідно до судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року по справі №490/2748/19 стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.05.2019 року головним державним виконавцем Ткаченко Миколою Павловичем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області відкрито виконавче провадження №59173206. Внаслідок невиконання відповідачем наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання дитини за період з квітня 2019 року по лютий 2025 року в розмірі 230664,00 гривень. За таких обставин позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з березня 2020 року по лютий 2025 року в розмірі 212100,00 гривень. Позивач надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просить розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну заяву не надав. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року по справі №490/2748/19 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 29.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.05.2019 року головним державним виконавцем Ткаченко Миколою Павловичем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області відкрито виконавче провадження №59173206. Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу №490/2748/19 від 10.05.2019 р. про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за період з квітня 2019 року по лютий 2025 року складає 230664, 00 гривень. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Частиною 1ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Доказів того, що ця заборгованість утворилась не з вини відповідача, останнім в порушення ст.81 ЦПК України суду не надано. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, позивачем надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з квітня 2019 рік по лютий 2025 рік включно становить 230664,00 грн., позивач просить стягнути з відповідача на її користь не більше 100 відсотків заборгованості що складає 212100,00 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем розмір пені не оспорювався. Враховуючи вищевикладене та інтереси дитини, з огляду на те, що батько не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, аліменти не сплачує, внаслідок чого дитина не отримує встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача, суд задовольняє позов [PERSON] та стягує з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 212100,00 грн., як таку, що розрахована не більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача до Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved