Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 03.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 00826-10/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з п.п. 1.1 п. 1 кредитного договору, за цим договором ТОВ «Стар Файненс Груп» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 12000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 1.2 п. 1 кредитного договору, кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 03.10.2023, дата погашення кредиту 26.09.2024. Згідно з п.п. 3.3 п. 3 кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється у межах строку кредитування, зазначеного у п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Відповідно до п.п 2.3 п. 2 кредитного договору, для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме - Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, які розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів НБУ. Відповідно до п. 7.6, 7.7 кредитного договору, підписанням цього договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024-1. Згідно з вказаним договором та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являються боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 00826-10/2023 від 03.10.2023. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 47700 грн, яка складається з: 12000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35700 грн - заборгованість за відсотками. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 47700 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника товариства, позов підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилася, 11.04.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що заперечує те, що нею отримувались грошові кошти згідно з кредитним договором № 00826-10/2023, оскільки позивачем не було надано разом з позовною заявою достатніх доказів, що підтверджують факт отримання коштів. У той же час у матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. У самому тексті позовної заяви вказано, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не має інших доказів, які б підтверджували перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Відтак можливо зробити висновок про те, що взагалі не існує документів, які б підтверджували наявність заборгованості. Вказала, що позивач не надав жодного розрахунку заборгованості від первісного кредитора, а розрахунок заборгованості від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позбавляє можливості перевірити достовірність заявлених вимог. Відсутність розрахунку первісного кредитора свідчить про те, що позивач не підтвердив належним чином наявність грошового зобов`язання та його розмір. У зв`язку з цим слід вважати, що вимоги кредитора є безпідставними, оскільки сума, яку пропонується стягнути з відповідача, є необґрунтованою та не підкріплена жодними доказами, які б дозволили встановити її точність і правомірність. Позивачем не надано жодних доказів підписання нею електронним ідентифікатором W2256 договору, як і не було надано доказів, що такий договір підписувався саме нею, а не іншою особою, яка могла заволодіти її даними, а позивач вказує, що вона підписала договір про надання кредиту, на визначених умовах, шляхом направлення одноразового ідентифікатора електронного повідомлення СМС-повідомлення, однак це не доводить фактичного підписання нею даного договору з огляду на те, що її даними могли заволодіти та користуватись без погодження з нею. Вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити юридичний зв`язок витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024, який був би належним доказом наявності у позивача права вимоги до неї за вказаним договором про надання коштів у позику № 00826-10/2023 від 03.10.2023 та нею. Зазначила, що позивач у своїй заяві також просить суд витребувати у АТ «Універсал Банк» письмові докази, що, за його твердженням, містять банківську таємницю. Однак, з огляду на обставини справи, вважає, що у разі дійсного існування таких документів, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»», як правонаступник прав первісного кредитора, мало повне право і можливість самостійно надати всі необхідні докази без залучення сторонньої установи та без відповідного клопотання до суду. Наявність таких документів викликає сумнів, оскільки сам позивач зазначає, що у його розпорядженні відсутні докази, які б підтверджували наявність заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вбачається, що позивач намагається перекласти свій обов`язок доказування на третю особу, що є неприпустимим у межах процесуального законодавства. Що стосується розрахунку заборгованості, зазначила, що розрахунок наданий позивачем є одностороннім та завищеним, з огляду на умови договору відсотки за користування кредитними коштами є значно нижчими. За наведених обставин, виходячи з умов договору, позичальник має сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у сумі 12000 грн протягом 360 днів (з процентною ставкою 2,50% в день, що становить суму у розмірі: (12000*2,50%)/100 = 3 (слідуючи логіці умов договору, розмір процентів за користування кредитними коштами становить 3 грн за день) Таким чином, розмір відсотків за 360 днів користування кредитними коштами становить 1080 грн (1080 грн - сума відсотків за 1 день 3 * на 360 днів користування). Оцінюючи договір та заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, можливо встановити, що вони підписані від імені [PERSON] з використанням телефону [NUMBER] . Водночас неможливо встановити обставини належності їй цього номеру телефону, так як у позовній заяві номер телефону відповідача вказано позивачем інший [NUMBER] , відповідно позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що даний кредитний договір підписаний саме нею. Ураховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю належних доказів про належність їй, платіжної картки, на яку було переведено грошові кошти, а також незрозумілий порядок нарахування суми, яка підлягає з нею стягненню та порядок проведення розрахунку заборгованості за даним договором, вважає, що вимога позивача про стягнення з неї заборгованості у розмірі 47700 грн є необгрунтованою та такою, що порушує її права. 15.04.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що вважає аргументи наведені у відзиві безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Щодо відсутності первинних документів, вказав, що наданий позивачем лист про перерахування коштів містить усі необхідні реквізити, та може вважатися первинним документом і підтверджувати надання позичальнику кредитних коштів. Зазначив, що представником товариства на підтвердження успішного перерахування коштів надано довідку від ТОВ «Універсальні платіжні рішенні», якою підтверджується, що відповідно до договору про переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 2022-02-22 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 03.10.2023 о 10:50 на суму 12000, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 291985422, призначення платежу: зачисление 12000 грн на карту [NUMBER] . Щодо відсутності розрахунку первісного кредитора, зазначив, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00826-10/2023 від 03.10.2023 складений первісним кредитором, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Вказаний розрахунок підписаний директором ТОВ «Стар Файненс Груп», тобто особою, повноваження якої на підписання оригіналу документу належним чином підтверджено. Щодо підписання договору електронним ідентифікатором зазначив, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Крім того, підтвердженням факту укладення кредитного договору відповідачем є зазначення у договорі його особистих даних, паспорту, ідентифікаційного номеру, а також зазначення у договорі номеру картки, на яку здійснювалося перерахування коштів за договором, та існування самого тексту договору у відповідача. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховний Суд від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Окрім цього, слід зазначити, що позичальник не зверталась до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення у неї її мобільного телефону та кредитних карток АТ «Універсал Банк», а також не повідомляла AT «Універсал Банк» про незаконний рух коштів на її рахунку. Щодо правильності розрахунку заборгованості зазначив, що відповідно до пункту 1.4.1 договору, процентна ставка становить 2,5 % у день. Відтак, розмір відсотків за день користування кредитом становить 300 гривень у день, що зазначено у Додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 00826-10/2023 від 03.10.2023, а також відображена у розрахунку заборгованості. Розрахунок, який наведений у відзиві позивача є арифметично-неправильним. 16.04.2025 відповідач подала заперечення на відповідь на відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що незважаючи на аргументи, викладені у відповіді на відзив, вважає, що позивачем не доведений факт перерахування на її банківські рахунки суми коштів. На підтвердження своїх вимог позивач вказує номер карти [NUMBER] , однак відсутні жодні докази про належність їй цієї карти. У самому кредитному договорі номер карти закритий символами, які унеможливлюють довести належність їй цієї карти, відповідно наразі відсутні докази, що ці надані позивачем документи доводять те, що грошові кошти у сумі 12000 грн були переведені саме на її банківську картку, як і не доводять факту отримання нею такого грошового переведення - не надано довідку про отримання на її рахунок грошових коштів. Заперечує те, що нею отримувались грошові кошти згідно з кредитним договором, оскільки долучений лист не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Документами, що можуть слугувати доказом наявності заборгованості є виписки з рахунків. У матеріалах даної справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Крім того, відсутні жодні докази, що саме вона підписала одноразовим електронним ідентифікатором кредитний договір, за умовами якого, як вказує позивач, вона і отримала кредит. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, є лише одностороннім документом та не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Зазначила, що її жодним чином не повідомляли про укладення договору факторингу, який, як стверджує позивач, має відношення до її зобов`язань. Вона так само не отримувала жодної інформації, письмових повідомлень чи будь-яких інших сповіщень щодо факту укладення жодних договорів факторингу, їхніх умов або сторін договору. Це свідчить про відсутність належного інформування її щодо конкретних зобов`язань. Незважаючи на наявність такого документу у матеріалах справи, немає жодних доказів, що вона ознайомилась з цим сповіщенням і має інформацію про відступлення права вимоги. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 00826-10/2023 від 03.10.2023, укладений у електронній формі. Як випливає з тексту позовної заяви, укладення кредитного договору нібито відбулося з використанням засобів електронного зв`язку. Однак, як уже зазначалося, жодних документальних підтверджень цього факту позивачем не надано. Більше того, у матеріалах справи відсутні докази того, що подібні договори можуть бути належним чином укладені з використанням електронного ідентифікатора. Відповідно, неможливо вважати доведеним факт укладення договору у спосіб, передбачений чинним законодавством. На підтвердження наявності права вимоги за даним договором, позивач надає визначення поняття факторингу, а саме - це операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові, однак відсутні належні докази щодо того, що позивач дійсно набув право вимоги до неї. 08.07.2025 позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вимоги викладені нею у відзиві підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та відповідачем, регулюються нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні правовідносини, а також Законом України "Про електронну комерцію". Судом встановлено, що 03.10.2023 [PERSON] уклала кредитний договір № 00826-10/2023 з ТОВ "Стар Файненс Груп" та отримала кредит у сумі 12000 грн строком на 360 днів, тобто до 26.09.2024. За умовами підписаного відповідачем і ТОВ "Стар Файненс Груп" кредитного договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є оплатою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.2 цього договору. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти - кожні 25 днів. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Підписанням цього договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Стар Файненс Груп", які розміщенні на веб-сайті товариства. Договір про надання фінансового кредиту укладено з відповідачем у електронній формі та підписаний о 10:49:49 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2256. Під час підписання договору відповідачка вказала свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону та адресу місця проживання/реєстрації, номер картки № [NUMBER] . Одночасно з укладенням договору відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту. Вказане підтверджується наданими позивачем копіями таких документів: заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту від 03.10.2023; договору про надання фінансового кредиту споживчий кредит № 00826-10/2023 від 03.10.2023; паспорта споживчого кредиту; квитанцією про зарахування № 291985422 від 03.10.2023 згідно з даними якої кошти у сумі 12000 гривень були перераховані на рахунок [PERSON] ; графіку платежів за договором про надання фінансового кредиту № 00826-10/2023 від 03.10.2023; довідкою про ідентифікацію одноразовим ідентифікатором [PERSON] - W2256 від 03.10.2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00826-10/2023 від 03.10.2023, встановлено, що [PERSON] порушила вимоги договору, не вносила передбачених договором платежів. 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024-1, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників, у тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00826-10/2023 від 03.10.2023. У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024, міститься запис про боржника [PERSON] , кредитний договір № 00826-10/2023, сума основного боргу за кредитом - 12000 грн, сума заборгованості за відсотками - 35700 грн, сума заборгованості разом - 47700 грн. Згідно витребуваних судом у АТ «Універсал Банк» письмових доказів у справі, а саме підтверджено повідомленням, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] ; 03.10.2023 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 12000 гривень, верифікація [PERSON] , власника банківської картки № [NUMBER] , була проведена згідно з регламентом банку. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами § 1-2 Глави 16, Глави 52, §1,2 Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також нормами Закону України "Про споживче кредитування". Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Аналізуючи наведене та норми цивільного законодавства про правочини і договір, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Як вбачається із витягу з реєстру відступлення прав вимог, що був відступлений ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», право вимоги до відповідача за кредитним договором становить 47700 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконала, то на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00826-10/2023 у розмірі 47700 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн, що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved