Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про визнання недієздатним [PERSON] та призначення його опікуном вказаної особи. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказав, що проживає в одній квартирі із [PERSON] , який є його братом. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1998 року з тяжким розладом із встановленим діагнозом важка розумова відсталість з синдромом емоційно-вольової нестійкості та являється інвалідом першої групи з дитинства, що потребує постійного стороннього догляду. Страждаючи на хронічне психічне захворювання, для [PERSON] характерні маячні ускладнення симптомів, що супроводжуються тривогою, афективною напругою, страхами, галюцинаторними та маячними симптомами, що входять в склад параноїчного синдрому та виступають спонукальними мотивами для здійснення правопорушень та суспільно-небезпечних діянь. Заявник вказав, що цей психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, а також він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У зв`язку із психічним захворюванням [PERSON] неодноразово проходив курс стаціонарного лікування в Тернопільській обласній клінічній психіатричній лікарні. Стан його здоров`я з кожним роком погіршується. Через хворобу він інколи втрачає орієнтацію у зв`язку із чим не розуміє де знаходиться, має швидко мінливий емоціональний настрій від агресії до втоми та виснаження, також не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Оскільки [PERSON] страждає на психічний розлад, який істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку із чим може поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей, а тому може бути визнаний недієздатним. Заявник вказав, що бажає доглядати за своїм братом [PERSON] і бути опікуном та має на це бажання і можливість. Крім цього, заявник просить врахувати, що 24.05.2024 представники управління соціальної політики Тернопільської міської ради відвідували їх за місцем проживання та підтвердили факт його догляду за братом, про що був складений відповідний акт. Також, згідно висновку ЛКК [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Із вказаних підстав заявник просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] та призначити його опікуном вказаної особи. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просять її задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] адвокат Дзюбан Р.М. в судовому засіданні вказав, що не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Представник Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Заключення [NUMBER] [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду та опіки батьків. Згідно довідки ПП «Люкс» від 16.06.2924 [PERSON] зареєстрований за адресом: [ADDRESS] , разом із ним зареєстрований його брат [PERSON] . Згідно Акту проведення обстеження сім`ї від 24.05.2024 [PERSON] проживає за адресом: [ADDRESS] . За цим же адресом проживає [PERSON] . Вказані особи проживають разом. Соціальні послуги з догляду [PERSON] його брата [PERSON] надаються щоденно. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» - [PERSON] незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №661 від 03.09.2024 [PERSON] продовжує страждати на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, шо сягає рівня вираженого недоумства. Дане психічне захворювання [PERSON] спричиняє хронічний, стійкий психічний розлад. [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно Витягу з протоколу №8 засідання опікунської ради від 04.12.2024 опікунська рада при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради не погодила кандидатуру [PERSON] , 1984 року народження в опікуни рідного брата [PERSON] , 1986 року народження. Згідно Витягу з протоколу №4 засідання опікунської ради від 16.05.2025 опікунська рада при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради при повторному розгляді заяви не погодила кандидатуру [PERSON] в опікуни рідного брата [PERSON] , 1986 року народження, оскільки вік та стан здоров`я батьків заявника дозволяє бути опікуном сина. Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Стаття 3 Закону України «Про психіатричнудопомогу»\~визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно статті 39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-384цс16 зроблено висновок, що «за положеннями частини першої\~статті 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою\~статті 39 ЦК України\~встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до\~статті 239 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». Відповідно до положень частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до\~уваги,\~що згідно\~висновку судово-психіатричного\~експерта [PERSON] ,\~ [INFO] \~не може\~усвідомлювати значення\~своїх дій\~та керувати\~ними,\~а тому\~суд дійшов\~висновку,\~що заява\~ [PERSON] \~в частині\~визнання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~недієздатним,\~підлягає до\~задоволення. Щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України). Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20. Суд вважає, що рішення Опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради про не погодження кандидатури [PERSON] в опікуни рідного брата [PERSON] , 1986 року народження, оскільки вік та стан здоров`я батьків заявника дозволяє бути опікуном сина, є обґрунтованим, оскільки саме батьки [PERSON] , є тими особами, які здатні забезпечити якнайкращий догляд та опіку власному синові. Переконливих доказів чи обґрунтувань того, що батьки [PERSON] не можуть за станом здоров`я чи віком виконувати обов`язки його опікуна матеріали справи не містять та стороною заявника не наведені. Також, інших об`єктивних підстав та обґрунтувань призначення саме [PERSON] опікуном [PERSON] , а не батьків останнього, матеріали справи не містять, стороною заявника не наведено та судом не здобуто за результатами розгляду справи по суті. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в цій частині. Відповідно до положень ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зважаючи на те, що судом не встановлено підстав для призначення опікуном недієздатного [PERSON] його брата [PERSON] , а тому вважає, що слід тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатним [PERSON] , [INFO] на орган опіки і піклування Тернопільської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. На підставі наведеного,

Outcome: partial