Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 31.10.2018 року АТ «Альфа-Банк» уклало із відповідачем кредитний договір та видано кредит 35040,00 грн та процентну ставку 17,99% річних. Відповідач свої не виконав, внаслідок чого у нього виникла станом на 20.09.2021 заборгованість у розмірі 46907,47 грн. У подальшому АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, за яким позивач набув статусу кредитора по вказаному кредитному договору. Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 06 червня 2025 року позов задоволено частково. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 13.08.2025 заочне рішення скасовано та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у позові у повному обсязі. Вказав, що позивачем не надано копію кредитного договору, а тому не підтверджено наявність між сторонами кредитних відносин. Наявна у справі підписана відповідачем оферта не свідчить про її подальше погодження банком. Те, що позичальник підтверджує акцепт Публічної пропозиції т укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» свідчить про укладення між сторонами окремого документу кредитного договору, який відсутній у матеріалах справи. Відсутність договору не дає можливості перевірити умови укладеного кредитного договору. Позивач не надав доказів передачі грошових коштів відповідачу. Позов є передчасним, оскільки відсутні докази, що банком направлялася вимога позичальнику про дострокове погашення кредиту, і це є порушенням ст..16 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, з виписки вбачається, що позичальник утримував з відповідача комісію в загальному розмірі 14286,32 грн, проте така комісія є незаконною, оскільки банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або спорідненої чи пов`язаної особи банку, як обов`язкову умову надання банківських послуг. Тому імовірна сума позовних вимог могла б бути 17764,19 грн (25353,94+6696,57-14286,32). Витрати позивача на правову допомогу є непропорційними та являються необґрунтованою формою збагачення за рахунок відповідача. Представник позивача надав відповідь на відзив, де вказав,що у оферті відповідача на укладення договору вказані усі істотні умови договору банківського кредиту. У подальшому, відповідачу було перераховано кредит, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Підписання оферти відповідачем і є укладенням кредитного договору. Виписка з рахунку відповідача є належним доказом отримання ним кредиту та наявності заборгованості, так як вона є первинним документом бухгалтерського обліку. Верховним Судом неодноразово робилися висновки про законність права банку нараховувати комісію за розрахунково-касове обслуговування і це не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Тому незгода відповідачки із комісією не заслуговує на увагу. Щодо посилання відповідача на передчасність позову, то строк виконання зобов`язання вже давно настав, так як строк користування кредитом був 48 місяців. Розмір правової допомоги є обґрунтованим та докази щодо її розмірі надані до справи. Представник Відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що позивач посилається на те, що факт видачі коштів підтверджується випискою з банківського рахунку, проте, дана виписка не може ввжатися належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає п.63 Положення і не містить обов`язкових реквізитів. Тому позивач не довів права на позов у матеріально-правовому сенсі, і суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача. Посилання позивача на законність комісії є хибним, оскільки, згідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит які обмежують права споживача, є нікчемними. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові, серед вимог зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності. Заяв або клопотань про свою обов`язкову участь (у тому числі і за допомогою відео конференції) до суду не подав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися у відзиві на позов просили розглядати справу за їх відсутності. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст.\~81, ч. 1 ст.\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд в свою чергу оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Під час розгляду справи судом встановлено, що 31.10.2018 між AT «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту №501081024, відповідно до умов якої, AT «АЛЬФА-БАНК», за яким банк надав відповідачу кредит 35040,00 грн з процентною ставкою 17,99 % річних строком на 48 місяців та датою повернення кредиту 31.10.2022. У додатку №1 до договору погоджено графік платежів для погашення кредиту. Згідно до розрахунку позивача, у відповідача є наявною заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 46907,47 грн, та складається з 25353,94 грн боргу за кредитом, заборгованість за відсотками 6696,57 грн, 14856,96 грн боргу за комісією. 20.09.2021 між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за Кредитними договорами, у тому числі й до боржника [PERSON] у розмірі 46907,47 грн, згідно виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021. Таким чином, TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 31.10.2018 року. На підтвердження суми заборгованості позивач надав суду виписку по рахунку № [NUMBER] , за період з 31.10.2018 по 20.09.2021, у якій вказано зарахування коштів, витрати коштів, списання процентів, комісій. Також, 20.09.2021 вказано про згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу № 3 «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У\~ст. 530 ЦК України\~зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~постановою правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Пунктом 63 вказаного Положення передбачено, що Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми);\~2) дату складання;\~3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта;\~5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про відсутність кредитних правовідносин між банком і відповідачем, оскільки укладення між сторонами кредитного договору шляхом акцептування публічної оферти є належним способом укладення договору та відповідає ч. 2\~ст. 638 ЦК України. Водночас, суд вважає слушними доводи відповідача про відсутність допустимих доказів на підтвердження суми кредиту і розміру заборгованості. Так, надана до позову виписка по рахунку відповідача [NUMBER] , в порушення пункту 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~постановою правління НБУ від 04.07.2018 № 75, має дату складання 29.11.2024 13:56 із зазначенням вірогідного посилання на особу, що її склала «YABABINETS». Таким чином, суд констатує, що виписка дана виписка не містить вказівку на конкретну особу, що її склала, особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта. Також ця виписка не завірена печаткою банку, що робить неможливим переконатися у її справжності. Відомостей про підписання банком цієї виписки Банком за допомогою електронних засобів підпису також немає. Представник позивача станом на 23.09.2025 жодних клопотань щодо надання або витребування належним чином завіреної банківської виписки до суду не подав. Таким чином, надану позивачем виписку по рахунку [NUMBER] суд вважає неналежними і недопустимим доказом, який оформлений із порушенням законодавства і не може вважатися достовірним, а інших первинних бухгалтерських документів на підтвердження отримання кредиту, нарахування процентів та інших сум, та погашення заборгованості суду не надано. Наданий суду розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, яким може беззаперечно підтверджувати видачу кредиту, його розмір та наявну заборгованість відповідача. Суд позбавлений можливості перевірити викладені у розрахунку боргу відомості із випискою руху коштів по банківському рахунку відповідача. Оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості, а також її складові, в задоволенні позову слід відмовити. В силу\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати компенсації не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed