Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

23.06.2025 року [PERSON] \~ звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] \~ його брата\~ [PERSON] . І. Позиція сторін у справі. Позивач мотивує свій позов тим, що [INFO] \~ помер [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері\~ [PERSON] ,\~ яка померла [INFO] , але [PERSON] не оформив своїх спадкових прав. Після його смерті відкрилась спадщина на 6/25 часток житлового будинку\~ [ADDRESS] .\~ 20.05.2025р. позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Якименької Л.Л.\~ з метою оформлення спадкових прав, однак [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, та роз`яснено, що на підставі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Позивач зазначає, що не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки [INFO] померла матір [PERSON] і він вчасно звернувся до нотаріуса, ввакжав, що прийняв всю спадщину, але свідоцтво про право на спадщину за законом йому було видано тільки 09.05.2025 року. Починаючи з 06.01.2025 р. і до 25.05.2025 р. позивач був впевнений, що після смерті матері він єдиний спадкоємець, оскільки його брат [PERSON] \~ до моменту смерті повідомляв, що він не звертався до нотаріуса, не подавав заяву\~ на прийняли спадщини та немає наміру приймати спадщину після померлої матері. А про те, що [PERSON] був зареєстрований за однією адресою з матір`ю та відповідно вважається таким, що прийняв спадщину, позивачу стало відомо в момент отримання свідоцтва про право па спадщину за законом. Крім того, його брат [PERSON] після смерті матері постійно хворів та помер [INFO] . При цьому, позивач зазначає, що\~ протягом 2021 року він\~ втратив дві близькі людини, матір та рідного брата, що змушувало його переживати тривалу душевну депресію, та в подальшому в зв`язку з введеннням військового стану на території держави довелося виїхати за кордон,\~ а тому позивач не мав можливості вчасно, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини\~ після померлого брата. Про існування інших спадкоємців позивачу не відомо. Також, позивач зазначає, що воєнні дії в державі та прийняття постанови КМ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, юридична необізнаність теж слугували підставою для пропуску 6-ти місячного строку для подачі нотаріусу відповідної заяви. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Погорілий В.О., підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач - Білоцерківська міська рада, не направили до суду свого представника, подали суду клопотання, у якому просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника. Третя особа\~ - приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Якименська Л.Л. в судове\~\~ засідання\~ не з`явилася,\~ направила\~ до суду письмову заяву, в якій просила\~ розгляд справи проводити без її участі, по наявних матеріалах справи. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. Ухвалою суду від 20.06.2025 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.08.2025 р. ( а.с.22). 01.07.2025 року представник відповідача Морська Т.В. через систему «Електронний суд» направила заяву про розгляд справи без участі представника Білоцерківської міської ради, за наявними матеріалами справи на розсуд суду (а.с.25,26). 31.07.2025 року засобами електронного зв`язку приватний нотаріус Л.Якименська направила заяву про\~\~ розгляд справи без її участі (а.с.31,32). 01.08.2025 року було закрито підготовче засідання\~ та призначено справу до розгляду (а.с.40,41). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка приходиться матір`ю позивачу. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] .\~ Наведене підтверджено свідоцтвом про смерть виданого 10.11.2021 Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ)\~\~ /серії [NUMBER] /\~ (а.с.13). Встановленим є те, що позивач по справі є рідним братом [PERSON] ,\~ який вважається, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав. Встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] \~ залишилось спадкове майно, а саме\~ 6/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджено, що\~ [PERSON] \~ був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] ,\~ один, що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/10803 від 14.05.2025. Встановлено, що 09.05.2025 року позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 6/25\~\~ частки житлового будинку під [ADDRESS] , який належав\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом,\~ зареєстровано в реєстрі №556 від 09.05.2025 (а.с.12). Встановлено, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті брата\~ до приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Якименької Л.Л., та отримав відмову в оформленні спадкових прав щодо майна померлого [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав (а.с.14,15 ). Згідно витягу із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81236895 від 20.05.2025 року інформація про відкриття спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] у спадковому реєстрі відсутня. Матеріали справи містять копії закордонного паспорта [PERSON] \~ з відмітками перетину кордону та перебвання за межами України, з якого слідує, що в період з 04.03.2022 по 29.03.2022, 07.05.2022\~ по 12.05.2022 року, 04.07.2022 по 13.07.2022\~\~ позивач перебував за межами держави (а.с.7,8) Представник позивача суду пояснив,\~ що протягом 2021 року позивач\~ втратив дві близькі людини,\~ матір та рідного брата, що змушувало його переживати тривалу душевну депресію, не міг цікавитися станом документів на майно.\~ А також зміни в законодавстві внаслідок війни та юридична необізнаність призвели до пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті брата. Позивач не знав, що його брат, який вів аморальний спосіб життя, не цікавився спадкуванням після смерті матері, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, б обув зареєстрований з нею в одному будинку. Свідок [PERSON] , суду показав, що рідний брат позивача [PERSON] не проживав разом з матір`ю, рідко навідував її. За адресою\~ [ADDRESS] проживала мама позивача [PERSON] , з бабою. [PERSON] не був одружений, приїздив до матері іноді на свята. Позивач частіше бував у матері. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася на момент звернення позивача до нотаріуса, тобто інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини.\~ Позивач мав намір спадкувати майно, що належало його матері та не міг знати, що його брат [PERSON] \~ автоматично вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, бо був зареєстрованй з нею за однією адересою. Наразі, факту наявного спору щодо спадкування не виявлено, та в силу норм Закону України «Про нотаріат» саме, до повноважень нотаріусів належить перевіряти наявність спадкоємців, робити відповідні запити, перевіряти відомості Спадкового реєстру, вживати заходи до охорони спадкового майна, коли це потрібно, приймати претензії можливих кредиторів та ін… В даному випадку, з урахуванням принципу пропорційності та справедливого балансу інтересів сторін по справі, суд вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини з метою фактичної реалізації ним своїх спадкових прав . Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved