Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визначення частки майна боржника у майні яким він володіє спільно з іншими особами. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що в\~провадженні органу\~ДВС перебуває зведене виконавче провадження ВП № 74203285, щодо примусового стягнення грошових коштів на користь стягувача [PERSON] у розмірі 400\~000 грн. 00 коп., та на користь стягувача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 220\~000 грн. 00 коп. та на користь держави витрат на проведення експертиз у розмірі 3\~020 грн. 32 коп. та 4 530 грн. 48 коп. Далі позивач зазначає, що в межах означеного виконавчого провадження державним виконавцем 25.01.2024 року був накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника, у тому числі і на автомобіль марки «Honda HR -V», 2019 р.в., д.р.н. [NUMBER] . Однак далі державним виконавцем було встановлена обставина того, що даний автомобіль був набутий боржником під час перебування у шлюбі, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку\~з вищевикладеним,\~позивач змушений\~звернутися до\~суду та\~просити суд\~визначити частку\~боржника у\~вказаному майні,\~зокрема визначити,\~що 1/2\~частина автомобіля марки «Honda HR -V», 2019 р.в., д.р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна 1799 куб.см., колір сірий, належить саме боржникові [PERSON] . Представником відповідача [PERSON] адвокатом Ромашко Юною Миколаївною було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він також просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки він не є боржником у такому виконавчому провадженні, а реалізація автомобіля в цілому, який є його спільним майном зі [PERSON] , може призвести до порушення його майнових прав як власника. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засіданні просив суд позов задовольнити в повному обсязі, визначивши частку майна боржника у спірному транспортному засобі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ромашко Юна Миколаївна, сама відповідач Швачка Ю.В. та відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримали свої доводи, що викладені у відзивах таких учасників справи на позову заяву. Представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] адвокат Тарасевич Сергій Валерійович у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволені вказаного позову з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєвою Н.О. від 19.11.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , про визначення частки майна боржника у майні яким він володіє спільно з іншими особами. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Бізяєвої Н.О. від 27.05.2025 року вирішено визнати заяву представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та [PERSON] адвоката Бойко Єлизавети Ігорівни, про відвід судді Бізяєвої Н.О. необґрунтованою та передати до канцелярії суду на автоматизований розподіл для визначення в порядку, передбаченому ч.1 ст. 33 ЦПК України, судді, який вирішуватиме питання про відвід. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Грони Д.С. від 30.05.2025 року у задоволені заяви представника третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] адвоката Бойко Єлизавети Ігорівни, про відвід судді Бізяєвої Н.О., вирішено відмовити. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Бізяєвої Н.О. від 30.05.2025 року вирішено визнати заяву представника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), обов`язковою. Згідно з\~рішенням Вищої\~ради правосуддя\~№ 1101/0/15-25\~від 22.05.2025\~року щодо дострокового закінчення відрядження судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бізяєвої Надії Олегівни\~до Новокодацького районного суду міста Дніпра та відрядження судді\~Енергодарського міського суду Запорізької області Бізяєвої Надії Олегівни до\~Макарівського районного суду Київської області\~для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік з 9 червня 2025 року, на підставі розпорядженням керівника апарату Новокодацького районного\~суду міста\~Дніпра за\~№ 70\~від 17.06.2025\~року,\~вищевказану цивільну\~справу передано\~на повторний\~автоматизований розподіл\~судової справи\~між суддями.\~ Згідно протоколу повторного автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддямивід 18.06.2025 року, вищевказана цивільна справа була передана 19.06.2025 року на розгляд судді Мовчана Дмитра Валентиновича. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Мовчана Д.В. від 23.06.2025 року прийнято вищевказану цивільну справу до свого провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.02.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.02.1997 року. Судом також встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 06.06.2022 року, [PERSON] , як покупцем, та було укладено договір-купівлі продажу автомобіля марки «Honda HR -V», 2019 р.в., д.р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна 1799 куб.см., колір сірий, який було зареєстровано ні ім`я титульного власника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.01.2024 року. Судовим розглядом також встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2023 року у кримінальному провадженні № 12022040000000544 (справа № 205/1311/23) [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України\~та призначено їй основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Також, вказаним вироком, частково задоволено цивільний позов [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] та ТОВ «Страхова група «Оберіг», стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду\~в розмірі\~400\~000\~грн.\~00\~коп.\~та \~220\~000\~грн.\~ на\~користь [PERSON] . Вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року, ухвалений щодо [PERSON] за ч. 2\~ст. 286 КК України, скасовано в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання за ч. 2\~ст. 286 КК України, із застосуванням положень\~ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 12022040000000544 (справа № 205/1311/23) залишено без змін. Матеріалами справи підтверджено, що 15.01.2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання вищевказаного вироку в частині стягнення з боржника заподіяної шкоди були видані виконавчі листи. Судом також встановлено, що 23.01.2024 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченка Є.С. було відкрито виконавче провадження № 73927133 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 220 000 грн. 00 коп. Матеріалами справи також підтверджено, що 25.01.2024 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сагайдаком В.А. було відкрито виконавче провадження № 73920007 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 400 000 грн. 00 коп. Як встановлено судовим розглядом 19.02.2024 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченка Є.С. вказані виконавчі провадження ВП № 73927133 та ВП № 73928007, об`єднано у зведене виконавче провадження ВП № 74203285. Оглядом матеріалів вказаного зведеного виконавчого провадження судом встановлено, що постановою державного виконавця 25.01.2024 року було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника, у тому числі і на автомобіль марки «Honda HR -V», 2019 р.в., д.р.н. [NUMBER] .\~ Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу Honda HR -V», 2019 р.в., д.р.н. [NUMBER] ринкова вартість автомобіля становить 588 035 грн. 00 коп. При цьому, з наданих органу ДВС правовстановлюючих документів вбачається що речове право на такий транспортний засіб було набуто без визначення часток кожного співвласника (право спільної сумісної власності) шляхом укладання договору договір-купівлі одним із подружжям з наступною реєстрацією спірного транспортного засобу за такою особою як титульним власником. Судом також\~встановлено,\~що згідно\~рішення Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~11.03.2025\~року у\~справі за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя у\~вигляді вказаного\~транспортного засобу\~«Honda\~HR\~-V»,\~2019\~р.в.,\~д.р.н.\~ [NUMBER] було відмовлено в повному обсязі через обставину існування означеного виконавчого провадження. Вказане рішення набрало чинності у передбаченому законом порядку. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно\~ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені\~Законом України\~«Про виконавче\~провадження» від\~02.06.2016\~року №\~1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»). Згідно\~ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим\~Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Як встановлено ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим\~Законом\~заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За змістом ч. 6\~ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, що виконується. У зв`язку із наведеним та з урахуванням відкритого виконавчого провадження виникає питання щодо порядку звернення до суду щодо визначення частки боржника у спільному майні (позовне провадження, подання державного виконавця). Зокрема порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений\~ст. 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Разом із цим, практика ЄСПЛ свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів. На досягнення цієї мети спрямовані і правила процесуального\~закону, що регламентують позовне провадження. Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами\~ст. 443 ЦПК України\~не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~за наявності спору про право. У зв`язку із викладеним, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 дійшла висновку про те, що\~ст. 443 ЦПК України\~підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас, в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження. В аспекті гарантування на конституційному рівні права кожного на судовий захист та забезпечення державою виконання судового рішення відсутність у виконавця окремо визначеного повноваження звертатися до суду із позовною заявою про визначення частки майна боржника у спільному майні, не повинна перешкоджати реалізації права цього кредитора на виконання судового рішення. Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового\~рішення Законом України «Про виконавче провадження»\~покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу. Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст.\~4, ч. 4 ст.\~42 ЦПК України). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абз. 1 ч. 5\~ст. 56 ЦПК України). У вказаній вище постанові у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду знов звернула увагу на те, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає. За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності). У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої\~статті 356 ЦК України, майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч. 1\~ст. 366 ЦК України). Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74). При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами\~розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У даній справі підставою звернення державного виконавця до суду із вказаним позовом стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та, на переконання державного виконавця, є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншою особою. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та її чоловіка, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено. При цьому державним виконавцем встановлено відсутність у боржника достатніх коштів чи іншого рухомого майна для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом. Також інший\~співвласник майна,\~відповідач [PERSON] \~наводить свої\~заперечення щодо\~поділу такого\~майна,\~вважаючи,\~що реалізація спірного автомобіля в цілому, який є його спільним майном зі [PERSON] , може призведе до порушення його майнових прав як власника. У зв`язку із вищенаведеним суд доходить висновку про наявність матеріального спору у даній справі. За загальним правилом, що визначено диспозицією ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, на майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина\~перша\~статті\~70 СК України). В даному випадку суду не подано вказаним подружжям шлюбного договору та не наведено існування будь-якої домовленості щодо розміру їх часток у праві власності на спірний транспортний засіб. Таким чином, що хоч частки у майні, які належать боржнику [PERSON] та [PERSON] , не визначені, однак, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя та з огляду на те, що вирок суду в частині стягнення шкоди залишається не виконаним, і протягом тривалого часу з моменту набрання ним законної сили боржник не виконує його, та наявного у нього майна недостатньо для погашення боргу в повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність визначення належної боржнику частки у розмірі в спільному майні подружжя, яким він володіє спільно з іншою особою для забезпечення виконання рішення суду. У зв`язку із чим вказаний позов підлягає задоволенню в його повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved