Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У лютому 2025\~року заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представниця-адвокатка Керита М. В., звернувся до\~суду з\~зазначеною вище заявою про\~визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його її опікуном. Заяву обґрунтував тим, що він здійснює постійний сторонній догляд за своєю бабою [PERSON] , [INFO] , яка хворіє на розлади психіки внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку, що підтверджується висновком ЛКК від 09.12.2024 за № 3951 та випискою з протоколу ЛКК від 09.12.2024 за № 3951. Зазначав, що стан психічного здоров`я [PERSON] через захворювання поступово погіршується, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними й у зв`язку з цим може бути визнана недієздатною в установленому законом порядку. Указував і на те, що він є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за [PERSON] з тих підстав, що його матір (дочка [PERSON] ) тривалий час знаходиться за межами України, а інших осіб, які можуть бути призначені опікунами, немає. Звертав увагу, що він хоч і зареєстрований у м. Ужгороді на наб. Незалежності, 12, Закарпатської області (гуртожиток УжНУ з початку навчання в УжНУ), однак фактично проживає у [ADDRESS] разом зі своєю бабою [PERSON] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 28.01.2025. Наголошував і на тому, що психічний стан [PERSON] погіршується і вона відмовляється проходити лікування, а тому без її згоди і дозволу проводити лікування та вчиняти інші юридично значимі дії, як от оформити право власності на житловий будинок на її ім`я, є неможливо. Посилаючись на наведені вище обставини просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши його її опікуном. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у цій справі в порядку окремого провадження (а.с.34-36). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 6 березня 2025 року було призначено судово-психіатричну експертизу відносно [PERSON] , [INFO] , та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (а.с.62-64). 30 липня 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов висновок судово-психіатричної експертизи № 251 від 12.06.2025 щодо [PERSON] , [INFO] (а.с.65-70). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області суду від 30 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.09.2025 о 14:00 год (а.с.72,73). У судовому засіданні представник особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною [PERSON] адвокат Рішко С. І. зазначив, що уважає за доцільним визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку [PERSON] . Заявник [PERSON] та його представниця - адвокатка Керита М. В. у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час і місце її розгляду справи. Водночас представницею заявника адвокаткою Керитою М. В. подано до суду заяву від 24.09.2025, в якій вона просить розглянути дану справу за її та заявника відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представниця заінтересованої особи Органу опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області Бонкало В. В. на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час і місце її розгляду. Однак нею подано до суду 16.09.2025 заяву про розгляд справи без участі представника цього органу опіки та піклування за наявними матеріалами справи та водночас надано подання опікунської ради при виконавчому комітеті Міжгірської селищної ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) про доцільність призначення [PERSON] опікуном його баби [PERSON] , затвердженого рішенням виконкому Міжгірської селищної ради від 19.03.2025 за № 48 (а.с.81-89). Суд, з`ясувавши позицію учасника справи та повно і всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши їх на відповідність критеріям належності, допустимості й достовірності та достатності в їх взаємозв`язку, дійшов таких висновків. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною (п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). За положеннями ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (частини 1, 2 ст. 39 ЦК України). Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Статтею 41 ЦК України регламентовані правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: - над недієздатною фізичною особою установлюється опіка; - недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; - правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; - відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу) Розглядаючи цю справу в порядку окремого провадження, відповідно до положень глави 2 розділу IV ЦПК України та з урахуванням положень ст. 298 ЦПК України, за наявності на підставі медичної документації достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи [PERSON] для встановлення її психічного стану, ухвалою суду від 06.03.2025 було призначено судово-психіатричну експертизу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» констатовано про конфіденційність відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання психіатричної допомоги. Як уже зазначалося вище, на підставі ухвали суду від 06.03.2025 було проведено судово-психіатричну експертизу [PERSON] , результатом якої є висновок судово-психіатричного експерта за № 251 від 12.06.2025. На переконання суду, цей висновок експерта відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, містить докладний опис проведених експертною комісією досліджень, а зроблені у ньому висновки на поставлені судом питання є обґрунтованими та він складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з указаним вище висновком судово-психіатричного експерта за № 251 від 12.06.2025 [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Вираженої судинної деменції (F01.8)» та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, а також вона неспроможна брати безпосередньо участь у судовому засідання щодо дачі пояснень по суті справи через свій психічний стан (а.с.65-70). Зазначений висновок судово-психіатричного експерта є повним, чітким та обґрунтованим, не суперечить наявним у справі доказам, а відтак не викликає у суду сумнівів у його правильності. На підставі відомостей висновку судово-психіатричної експертизи та у взаємозв`язку з іншими доказами у справі, суд поза розумним сумнівом доходить висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Положеннями ч.1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ч. 1 ст. 55 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд установлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (частини 2-4 ст. 63 ЦК України). Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.10.1999 [PERSON] та [PERSON] /мати заявника/ зареєстрували між собою шлюб, унаслідок чого дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.12). Матір заявника [PERSON] [PERSON] народилася [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Із висновку\~про наявність\~когнітивних порушень\~у громадян\~похилого віку,\~внаслідок яких\~вони потребують\~надання соціальної\~послуги з\~догляду на\~непрофесійній основі\~за №\~3951\~від 09.12.2024,\~виданим комісією\~у складі\~лікарів ЛКК\~вбачається,\~що [PERSON] \~страждає на\~розлади психіки\~внаслідок ушкодження\~головного мозку (а.с.15). Із виписки з протоколу ЛКК за № 3951 від 09.12.2024 також вбачається, що [PERSON] страждає на розлади психіки внаслідок ушкодження головного мозку та вона потребує постійного стороннього догляду (а.с.16). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , то така потребує постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування. Разом із [PERSON] проживає її онук [PERSON] , який хоч і зареєстрований у [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та здійснює постійний сторонній догляд за своєю бабою [PERSON] , [INFO] , а саме: допомагає у пересуванні, веде домашнє господарство, прибирає житло, займається приготуванні їжі, закуповує необхідні медикаменти, продукти харчування, забезпечує проведення необхідних гігієнічних процедур, харчування хворої баби, виконує інші роботи, пов`язані з доглядом за нею. Інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд [PERSON] немає (а.с.19). З витягу з інформаційно-аналітичної системи про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості видно, що заявник [PERSON] станом на 05.02.2025 не є особою, що притягалася до кримінальної відповідальності та незнятої чи непогашеної судимості він немає й у розшуку не перебуває (а.с.20). Із висновку\~про стан\~здоров`я громадянина,\~який бажає\~встановити опіку,\~наданого КНП\~«Міжгірський центр\~первинної медико-соціальної\~допомоги» Міжгірської\~селищної ради\~від 10.02.2025,\~видно,\~що [PERSON] \~є здоровим\~та може\~здійснювати опіку (а.с.21). З подання опікунської ради при виконавчому комітеті Міжгірської селищної ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) про доцільність призначення [PERSON] опікуном його баби [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 19.03.2025 № 48, вбачається, що ця опікунська рада визнає за доцільним призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її судом недієздатною (а.с.85-89). Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту та має бути подано в належній процесуальній формі відповідно до вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Отже, суд констатує, що заявник [PERSON] має повну дієздатність, перебуває в родинних відносинах із [PERSON] , здійснює за нею постійний догляд та інших осіб, які б могли здійснювати постійний догляд за [PERSON] , немає. При цьому суд не установив суперечності інтересам [PERSON] призначення його опікуном [PERSON] , а відтак, на переконання суду, [PERSON] у повному обсязі відповідає вимогам установленим до опікуна, тому призначення його опікуном [PERSON] буде відповідати інтересам останньої та узгоджуватись із положеннями ст. 63 ЦК України. Відповідно до частин 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами у справі, а відтак його заява підлягає до задоволення повністю. Як урегульовано положеннями ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться за рахунок держави. З урахуванням наведеного вище та

Outcome: approved