Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ТзОВ «ФК Кеш Ту Гоу» звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 150926 від 08.09.2020 року в розмірі 26 000,00 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 500,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 08.09.2020 року між ТзОВ «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 150926 у вигляді електронного документу згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, що був надісланий [PERSON] на номер мобільного телефону. Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 5 000,00 грн. на строк 30 днів зі стандартною процентною ставкою 2 % в день або 730 % річних. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші взяті на себе грошові зобов`язання, тому в нього станом на 31.01.2025 року виникла заборгованість в розмірі 26 000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 21 000,00 грн. 28 жовтня 2021 року між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу № 01-28/10//2021, у відповідності до якого ТзОВ «Займер» відступило ТзОВ «ФК Кеш Ту Гоу» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 150926 від 08.09.2020 року. Вищеказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно довіреності від 30.12.2024 року (а.с. 6) адвокат Пархомчук С.В. не з`явився, зазначивши в позовній заяві та у заяві про розподіл (відшкодування) судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, клопотання про розгляд справи без виклику сторін та про те, що відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судові засідання на неодноразові виклики не з`являється, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку він отримав 16.08.2025 року (а.с. 77). Також [PERSON] викликався в судові засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 17.06.2025 року, 10.07.2025 року та 06.08.2025 року (а.с. 37,66,76). За таких обставин суд 25.09.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено в ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.09.2020 року між ТзОВ «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого первісний кредитор надав відповідачу кредит в розмірі 5\~000,00 грн. у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, строком на 30 днів (до 07.10.2020 року), що підтверджується індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 150926 від 08.09.2020 року та додатком № 1 до цього договору графіком розрахунків та загальної вартості кредиту, підписаними [PERSON] одноразовим ідентифікатором (електронним підписом) [NUMBER] (а.с. 14-16). Відповідно до п. 1.3 даного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту з розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. З інформаційної довідки № 758/04 від 09.04.2025 року, виданої ТзОВ «Платежі онлайн» (а.с. 27), вбачається, що 08.09.2020 року перераховано на платіжну картку № [NUMBER] кошти в сумі 5\~000,00 грн. в якості видачі кредиту № 150926. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 08.09.2020 року відповідач підписав електронний договір про надання фінансового кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТзОВ «Займер» кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. на свій картковий рахунок. ТзОВ «Займер» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року та витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 9,17-20) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по стягненню заборгованості за договором № 150926 в розмірі 26 000,00 грн. ТзОВ «Зеймер» відступило ТзОВ «ФК Кеш Ту Гоу». Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 150926 (а.с. 8), станом на 13.01.2025 року у відповідача наявна заборгованість за договором в розмірі 26 000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 21 000,00\~грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 26 000,00 грн. заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 150926 від 08.09.2020 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № 3 8283 від 02.05.2025 року (а.с. 24). Крім того,\~на\~підтвердження\~понесених позивачем\~судових\~витрат\~на професійну\~правничу\~допомогу\~до позову\~долучено\~договір\~про\~надання\~правової допомоги\~від\~29.12.2023\~року, укладений між ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та адвокатом Пархомчуком С.В., акт про отримання правової допомоги від 08.07.2025 року та платіжну інструкцію № 3 9447 від 08.07.2025 року на суму 10 500,00 грн. (а.с. 11-13,54). Ці витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved