Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до Малинівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 липня 2024 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 967. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO] . Зазначає, що вищезгаданий шлюб є другим шлюбом сторін. В 2017-2020 роках [PERSON] та [PERSON] вже перебували між собою у шлюбі, однак спільне життя тоді не склалося і рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року в справі № 283/2198/19 їх перший шлюб було розірвано. В 2024 році сторони намагались побудувати сім`ю вдруге, однак шлюбні стосунки між ними знову не склалися через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та різні інтереси. Сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з березня 2025 року. Позивач твердо переконаний в тому, що їхня з відповідачем сім`я остаточно розпалася і зберегти її просто не можливо. Шлюб існує лише формально, подальше його збереження суперечить інтересам обох сторін та інтересам їх спільної дитини. Ухвалою Малинівського районного суду Житомирської області від 17.07.2025 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Блащука А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2025 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. 10.09.2025 до суду надійшла заява від відповідача у справі, в якій позовні вимоги чоловіка повністю підтримала та просила задовольнити. Також просила суд розглянути справу без її участі. 19.09.2025 до суду надійшла заява від позивача, у справі в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Позивач та його предстваник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судової повістки-повідомлення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надсилання судової повістки-повідомлення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що 06 липня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис № 967, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 06.07.2024. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.09.2019. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається із позовної заяви та заяви відповідача, сторони не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі та наявність такого шлюбу суперечить їх інтересам. Наведене свідчить про те, що подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат, суд керується ст. 141 та ст. 142 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved