Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сонівського районного суду м.\~Черкаси із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.09.2024 працівниками поліції відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №995900 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності передані до суду. Згідно даного протоколу [PERSON] притягується до адміністративної відповідальності за те, що нібито 15.09.2024 за адресою: [ADDRESS] вчинила домашнє насилля фізичного та психологічного характеру відносно колишнього чоловіка [PERSON] 24 жовтня 2024 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито провадження у справі №712/11563/24 відносно [PERSON] про вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, вже на протязі року на [PERSON] було неодноразово складені протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справи №712/2653/24, №712/6513/24), де також винесені постанови про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Підставою для складання даних протоколів стало необізнаність законодавчої бази, формальний підхід до складання протоколів, не визначеність щодо об`єктивної сторони правопорушення, яка закріплена ст. 173-2 КУпАП, не вміння відрізняти конфлікт, як зіткнення протилежних інтересів і поглядів від домашнього насильства з боку працівників ГУНП в Черкаській області. Разом з тим, [PERSON] була змушена звернутися за професійною правничою допомогою до АБ «Білоглазенко» для захисту та відстоювання своїх прав у судах при розгляді відносно неї матеріалів про адміністративні правопорушення, що завдало їй матеріальної шкоди у розмірі суми сплаченого гонорару адвокату. Окрім того, [PERSON] понесла моральну шкоду, яка виразилась у моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними діями щодо доведення у суді відсутності в її діях правопорушення та з метою захисту порушеного права. У зв`язку з чим, вона просить суд стягнути з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державно казначейської служби 20000 грн моральної шкоди та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи здійснювались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц. За таких обставин дії працівників ГУНП в Черкаській області щодо складення відносно [PERSON] протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2024 у даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами загального позовного провадження, у справі призначене підготовче судове засідання. 07.04.2024 до суду надійшли пояснення від представника третьої особи Державної казначейської служби України, у яких зазначено, що при вирішенні цього спору не підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 1176 ЦКУ оскільки Позивача не було незаконно засуджено, незаконно притягнено до кримінальної відповідальності, незаконно застосовано запобіжний захід, незаконно затримано, незаконно накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Натомість, згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦКУ шкода, завдана, зокрема, фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами передбачених статтями 1173 та 1174 ЦКУ. Крім того, п. 6.16. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 по справі № 925/1196/18 визначено, що причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Представник Казначейства вважає, що Позивачем не доведено факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників органів Національної поліції та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та відповідними діями працівників органів Національної поліції. Факт складення працівниками поліції протоколів про адміністративне правопорушення та подальший розгляд зазначених протоколів судами за результатами розгляду яких вирішено закрити провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, не може слугувати безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки, відсутні докази завдання Позивачу душевних страждань чи моральних переживань, які виникли в результаті зазначених подій Сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. При цьому факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Також, представник Казначейства вважає, що прийняття судами рішень по справах № 712/2653/24, № 712/6513/24 та № 712/11563/24 на користь Позивача є достатнім для відновлення її порушених прав і відповідно - достатнім для відшкодування шкоди, оскільки порушення органами державної влади прав та законних інтересів громадян не завжди має обов`язковий наслідок у відшкодування на їх користь шкоди у вигляді грошових коштів. Зазначене узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 по справі «Перна проти Італії», від 19.04.2005 по справі «Назарчук проти України» та від 09.02.2007 по справі «Білуха проти України» у яких визначено визначено, що сам по собі факт визнання порушення становить достатню справедливу сатисфакцію. За висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (п. 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, п. 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц, п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц, п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі N 489/5045/18). З огляду на вищезазначене, Державна казначейська служба України заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] у повному обсязі та вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Ухвалою суду від 19.03.2025 задоволено клопотання представника позивача та замінено первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Черкаській області та Департамент патрульної поліції. 07.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Департаменту патрульної поліції. У відзиві представником відповідача зазначено, що позов ґрунтується на закритті провадження у 3-х адміністративних справах: № 712/2653/24, № 712/6513/24 та № 712/11563/24, які розглядалися у зв`язку зі складеними щодо Позивача протоколами про адміністративні правопорушення за ч.\~1 ст. 173-2 КУпАП, серії ВАБ № 995461 від 28.02.2024, ВАВ № 374402 від 22.05.2024 та ВАВ № 374306 від 03.06.2024, серії ВАБ № 995900 від 15.09.2024. Службовими особами управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції відносно Позивача було складено лише 2 протоколи про адміністративні правопорушення із вищенаведених, а саме: ВАВ № 374402 від 22.05.2024 та ВАВ № 374306 від 03.06.2024. 22.05.2024 близько 19 год 18 хв. Інспектор роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП майор поліції Безуглий О. та поліцейський роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП сержант поліції Моложава Ю. несли службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконували службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом №580-VII. У цей час отримали виклик «Конфлікт» за адресою: [ADDRESS] та прибувши на місце події ними було виявлено чоловіка Позивачки, який повідомив, що колишня дружина спільно зі своїми батьками здійснювали домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно нього, а саме: висловлювалися нецензурною лайкою в бік останнього та нанесли удари в область рук та грудної клітини, здійснювали штовхання. Ця подія відбувалася у присутності дітей та про неї повідомлено службу ювенальної превенції. Пояснення надали позивачка, її батько та мати, вся подія була зафіксована на нагрудні відеореєстратори поліцейських. Встановивши всіх осіб та оцінивши отримані пояснення, поліцейські склали відносно позивачки протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 374402. Також було складено протокол про адміністративне правопорушення і на чоловіка позивачки. 03.06.2024 близько 16 год 40 хв. Інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старший лейтенант поліції Борисенко В та поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП молодший лейтенант поліції [PERSON] несли службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконували службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом №580-VII. У цей час отримали виклик «Конфлікт» за адресою: [ADDRESS] та прибувши на місце події ними було виявлено чоловіка Позивачки, який повідомив, що його колишня дружина висловлюється нецензурною лайкою в його бік, в присутності дитини та кричить, що її б`ють і штовхають. Колишня дружина несправедливо його обвинувачує та створює провокації, оскільки хоче отримати частину будинку, а також опіку над їх сином. Пояснення надана позивачка, вся подія була зафіксована на нагрудні відеореєстратори поліцейських. Встановивши всіх осіб та оцінивши отримані пояснення, поліцейські склали відносно позивачки протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 374306. Також було складено протокол про адміністративне правопорушення і на чоловіка позивачки. 18.05.2024 Сонівським районним судом м. Черкаси розглянуто справу № 712/6513/24 про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено постанову, якою закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення. Апеляція відповідача на дану постанову не подавалася, оскільки апеляцію в такій категорії справ може подати лише особа, яка притягається до адмінвідповідальності та потерпілий. Таким чином, враховуючи обидві події, поліцейськими вбачався склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях обох співмешканців: як позивача, так і її колишнього чоловіка, враховуючи ще й те, що протиправні діяння вони вчиняли у присутності своїх дітей. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльність цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. У наданих суду по справі №712/6513/24 відеозаписах зі службових нагрудних відеореєстраторів видно, що поліцейські поводили себе гідно, в межах своїх повноважень, встановлених чинним законодавством, зокрема ст. 23 Закону №580-VII, положеннями КУпАП, жодних образ на адресу Позивача не висловлювалося. Підстави складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП були правомірними, оскільки дії, які вчиняла Позивач за місцем проживання щодо колишнього чоловіка в присутності дітей підпадали під визначення домашнього насильства. Що стосується тверджень незаконності складання 22.05.2024 та 03.06.2024 поліцейськими адміністративних протоколів за ч. 1 ст. 173-1 відносно Позивача то в постанові Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/6513/24, якою закрито провадження у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення не зазначено, що дії поліцейських суд вважає неправомірними та/або складені протоколи визнані незаконними. Підставою такого рішення було лише те, що суд кваліфікував такі дії Позивача не як домашнє насильство, а як конфлікт (зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжується складними колізіями; екскалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить), тому, на думку суду, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Твердження Позивача про завдання йому шкоди внаслідок неправомірних дій поліцейських, моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях, що були викликані вимушеними діями щодо доведення у суді відсутності в її діях правопорушення та з метою захисту порушеного права не відповідають дійсності та спростовуються наступною правовою позицією та аргументами Відповідача: неправомірності в діях поліцейських рішенням суду у справі № 712/6513/24 не встановлено; складені поліцейськими протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП судом незаконними не визнані; на відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів видно, що поліцейські діяли згідно вимог чинного законодавства не порушуючи прав Позивача; жодних доказів порушення звичного способу життя та соціальних зв`язків Позивачем не надано; жодних фізичних страждань діями поліцейських позивачеві не завдано та він до медичного закладу не звертався; визначений Позивачем розмір моральної шкоди в сумі 20000 не обґрунтований та не доведений належними і допустимими доказами. При цьому, розмір моральної шкоди 2000 грн визначений позивачем без жодних обрахунків такого розміру. Виходячи з вищезазначеного, позивачем не доведено не тільки причинно-наслідковий зв`язок між діями поліцейських та моральними стражданнями, а й самі моральні страждання від цього. Посилання Позивача на Закон №266/94-ВР, згідно якого завдана особі шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, не має відношення до даної справи у частині завдання моральної шкоди поліцейськими УПП в Черкаській області ДПП та стягнення з ДПП шкоди, оскільки патрульна поліція є окремою структурою і не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, яких безпосередньо стосується Закон №266/94-ВР, на який посилається Позивач. Представник відповідача просив врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 335/6977/22, відповідно до якої для\~покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди\~обов`язковою є наявність трьох елементів (умов):\~неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас\~наявність вини\~посадових осіб органів державної влади\~не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності.\~Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення\~відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. З огляду на викладене представник відповідача просив у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити. Ухвалою суду від 24.04.2025 задоволене клопотання представника позивача про залучення у справі співвідповідачем, залучено співвідповідачем Головне управління Національної поліції в Черкаській області. Розгляд справи розпочатий спочатку. 02.05.2025 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд» 01.05.2025, у якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №995900 від 15.09.2024 року: [PERSON] , 15.09.2024 року, близько 18 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила відносно колишнього чоловіка гр. [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси справа № 712/11563/24 від 24.10.2024 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173-2 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того представник позивача зазначає, що на протязі року на [PERSON] були неодноразово складені протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 712/2653/24, № 712/6513/24), де також винесені постанови про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Про вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Інспектор СПДН ВП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції Костюкевич\~С.О. є працівником поліції та мав право складати протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 995900 від 15.09.2024. Крім того, складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року в справі №335/6977/22, яка є релевантною до спірних правовідносин, дійшла таких висновків: для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. У постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 справа №\~712/11563/24 та постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2024 справа №\~712/2653/24 відсутні відомості про вчинення працівниками органів Національної поліції неправомірних дій при складенні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] . Ознак свавільності в діях працівників Національної поліції судом також не встановлено. Посилаючись на завдання моральної шкоди внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не наводить доказів, які б підтверджували її втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ. Її доводи щодо душевних страждань у зв`язку з безпідставним притягненням до адміністративної відповідальності жодними належними і допустимими доказами не підтверджені. У даній справі позивачем заявлено стягнення матеріальної шкоди, яку вона понесла, у якості сплати адвокатові гонорару, для захисту та відстоювання своїх прав у судах при розгляді відносно неї матеріалів про адміністративні правопорушення. Процесуальні витрати, понесені, у іншому судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову. Таких висновків дійшла ВП ВС у постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18. Отже, процесуальні витрати, понесені позивачем під час розгляду адміністративних справ, не є шкодою, яка може бути відшкодована в порядку ст. 22 ЦК України, оскільки не є об`єктивним наслідком неправомірної поведінки завдавача шкоди. Крім того згідно договору про надання правничої допомоги від 04.03.2024 неможливо встановити у яких саме справах адвокат надавала Супрун С.В. правничу допомогу оскільки даним договором передбачено надання правничої допомоги в цивільному, кримінальному та адміністративному судочинстві без зазначення конкретних судових справ. З огляду на викладене представник відповідача просив у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити. Ухвалою суду від 21.07.2025 у справі закрите підготовче судове засідання, справи призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Білоглазенко Г.П. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначила, що позивачці діями правоохоронних органів, які складали на неї протоколи про вчинення адміністративних правопорушення спричинена моральна та матеріальна шкоди, оскільки позивачка була змушена у суді доводити невинуватість, залучати адвоката для захисту своїх прав, тому просила стягнути з відповідачів матеріальну, моральну шкоду та витрати позивача на правничу допомогу. Щодо обґрунтування суми спричиненої матеріальної шкоди вказала, що така шкода обґрунтована у позові сплаченим гонораром адвокату, також просила стягнути судові витрати на правничу допомогу при розгляді цивільної прави. Представник відповідача ГУНП в Черкаській області Олабин Ю.І. заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, зазначила, що складання протоколу є фіксацією обставин адміністративного правопорушення, питання про притягнення до відповідальності вирішує суд, неправомірності дій поліцейських при складенні протоколів не встановлено, тому підстав для відшкодування шкоди немає; спричинення моральної шкода позивачем не доведене, витрати на правничу допомогу не є шкодою, просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Котух М.В. заперечував проти задоволення позову, вказав, що патрульні поліцейські діяли відповідно до повноважень та положень Закону, неправомірність їх дій при складанні протоколів судом не встановлена. Саме закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення не є підставою для відшкодування шкоди. Просив врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 335/6977/22. Представник третьої особи Державної казначейської служби заперечував проти задоволення позову, просив врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №\~335/6977/22, зазначив, що у справах відносно позивачки відсутні відомості про вчинення працівниками органів поліції неправомірних дій при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, не доведена наявність шкоди та причинний зв`язок, просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши подані сторонами заяви та зібрані у справі докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 ЦК України\~визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що у справах № 712/11563/24, № 712/2653/24, № 712/6513/24 судом розглядались матеріали справ про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173-2 ч.1 КУпАП. У справі № 712/11563/24 судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №995900 від 15.09.2024 року: [PERSON] , 15.09.2024 року, близько 18 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила відносно колишнього чоловіка гр. [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. За результатами розгляду справи судом 24.10.2024 постановлено провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за\~ст.173-2 ч. 1 КУпАП\~закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП\~у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У постанові від 24.10.2024 у справі № 712/11563/24 судом зазначено, що конфлікт між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] , який виник через розподіл сумісно нажитого майна, спору щодо встановлення місця проживання дітей та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, не охоплюється\~диспозицією\~статті 173-2 КУпАП, не\~є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності. Тобто факт вчинення саме домашнього насильства [PERSON] , не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в судовому засіданні. Наявність сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства. У справі № 712/2653/24 судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №995461 від 28.02.2024 року: [PERSON] , 28.02.2024 року, близько 12 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинила відносно колишнього чоловіка гр. [PERSON] домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: ображала словесно, висловлювалась нецензурною лайкою та кулаком вдарила по голові, внаслідок чого [PERSON] почувався приниженим. За результатами розгляду справи судом 16.04.2024 постановлено провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за\~ст.173-2 ч. 1 КУпАП\~закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП\~у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У постанові від 16.04.2024 у справі № 712/2653/24 зазначено, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність в діях [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.173-2 КУпАП. Наявний в матеріалах справи протокол серії ВАБ №995461 від 28.02.2024 року не є підтверджуючим доказом скоєння даного адміністративного правопорушення, оскільки складений всупереч вимогам\~ст. 256 КУпАП, зокрема, не розкрито суть адміністративного правопорушення, без зазначення свідків, які б могли підтвердити чи спростувати обставини, зазначені в протоколі, без зазначення будь-яких даних, які б вказували на ознаки вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 173-2 КУпАП. В матеріалах адміністративної справи наявні: електронний рапорт, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або яке готується) від 28.02.2024 року, пояснення [PERSON] , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 28.02.2024 року. Зазначені документи складені на підставі показів [PERSON] , який є зацікавленою особою при розгляді адміністративного протоколу. Інші належні та допустимі докази,\~передбачені\~ст. 251 КУпАП, на підтвердження винуватості [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, зокрема пояснення свідків, матеріали відеофіксації правопорушення, в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості об`єктивно та всебічно перевірити викладені у протоколі обставини. У справі №712/6513/24 судом встановлено, що згідно з протоколом від 22.05.2024 про адміністративне правопорушення серії ВАВ №374402, 22.05.2024 о 19 год. 18 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила відносно колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру - штовхання, удари в область рук та грудної клітини, ображала нецензурною лайкою, чим завдала йому фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізічному та психічному здоров`ю [PERSON] . Дана подія відбувалась за присутності дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідно до протоколу від 03.06.2024 про адміністративне правопорушення серії ВАВ №374306, 03.06.2024 близько 16 год. 40 хв., за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила відносно свого колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювалася нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю. Ця подія відбувалась за присутності дитини [PERSON] , [INFO] . Вказаними діями порушила п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За результатами розгляду справи судом 18.06.2024 постановлено провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1\~ст.173-2\~КУпАП\~закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У постанові від 18.06.2024 у справі № №712/6513/24 зазначено, що вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшов висновку, що останні не містять належних та достатніх доказів вчинення [PERSON] умисних дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному/фізичному здоров`ю потерпілого [PERSON] , чи дітей. Сукупність наявних у справі доказів у їх взаємозв`язку свідчить про те, що між сторонами справи склались неприязні відносини, та існує спір цивільно-правового характеру стосовно поділу майна, визначення місця проживання дітей, у зв`язку з чим виникають сварки та конфлікти. Постанова суду переглянута Черкаським апеляційним судом за апеляцією [PERSON] , 17.07.2024 винесена постанова, якою постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.05.2024 залишена без змін, а апеляційна скарга [PERSON] - залишена без задоволення. Апеляційним судом у постанові зазначено, що сварка між колишнім подружжям, в межах нетривалого конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження можливого завдання або завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173? КУпАП, оскільки завдання шкоди або можливе завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про відсутність в діях [PERSON] складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 173-2\~КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності. Позовна заява [PERSON] аргументована спричиненням їй моральної шкоди, завданої незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності. Однак, за жодною із наведених справ позивачка до адміністративної відповідальності притягнута не була, справи закриті судом за відсутності складу адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі\~неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173, 1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України). Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.\~Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17 сформулювала висновок, що\~дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності\~не\~породжують правових наслідків для особи та не порушують її права. Велика Палата Верховного Суду також вже досліджувала питання порядку оскарження дій працівників поліції у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 сформулювала такі висновки. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення\~та відповідно до статті 251 КУпАП\~є предметом оцінки суду\~як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол\~не\~є рішенням суб`єкта владних повноважень. Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному\~провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду,\~сукупно з іншими доказами,\~не\~дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов:\~дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади\~не\~є обов`язковою.\~Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.\~Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення\~протиправності у діях працівників поліції\~під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. Позивачкою, окрім незгоди з діями працівників поліції щодо складання протоколів відносно неї за ст.\~173-2 КУпАП та посилання на встановлену судом відсутність складу в її діях такого правопорушення факти протиправності у діях працівників поліції під час виїздів за місцем події, складання протоколів, інших дій щодо фіксування подій не наведені. У позові зазначено, що підставою для складання даних протоколів стало необізнаність законодавчої бази, формальний підхід до складання протоколів, не визначеність щодо об`єктивної сторони правопорушення, яка закріплена ст. 173-2 КУпАП, не вміння відрізняти конфлікт, як зіткнення протилежних інтересів і поглядів від домашнього насильства з боку працівників ГУНП в Черкаській області. Однак, позивачкою не заперечувалась під час розгляду адміністративних справ та у позовній заяві наявність конфлікту у сім`ї із колишнім чоловіком. У справах долучались та досліджувались пояснення сторін: [PERSON] , [PERSON] , у справі №712/6513/24 також пояснення [PERSON] , [PERSON] (батьків позивачки), інші матеріали, які місять відомості щодо наявності конфлікту у сім`ї. Отже, відомості, викладені у постановах однозначно підтверджують наявність конфлікту між колишнім подружжям, що не заперечується позивачкою. Виїзди поліції відбувались за викликом, поліцейськими фіксувались події та пояснення сторін, зібраним матеріалам у подальшому надана оцінка судом відповідно до КУпАП. Причому жодних посилань на допущення працівниками поліції протиправних дій відносно позивачки або порушення її прав, окрім як на складання протоколу, позовна заява не містить. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам\~закону\~та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із\~законом\~та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам\~закону\~або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. Ці висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №335/6977/22 від 22.01.2025 року, яка вважала за необхідне відступити від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та наголосила на тому, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц, від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22, від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23). Незалежно від того, чи перераховані усі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду . За змістом ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачка, звертаючись до суду з позовом зазначала, що їй спричинена моральна шкода, однак не надала суду доказів її спричинення. У постанові від 22 січня 2025 року, справа № 335/6977/22, Велика Палата Верховного суду зазначила, що у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням особи до адміністративної відповідальності, встановлення протиправного характеру дій посадових осіб, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не може оцінюватись як преюдиційний факт завдання моральної шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і як наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами. При зверненні до суду з позовом, позивач не надала суду доказів спричинення моральних страждань. Відповідно суд позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями посадових осіб відповідачів та спричиненням шкоди позивачу, а тому з врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вигляді понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справ про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справ Соснівського районним судом м. Черкаси представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 04.03.2024, укладений [PERSON] із адвокатом Білоглазенко Г.П., квитанції від 16.04.2024, 18.05.2024, 24.10.2024 про сплату коштів до договором від 04.03.2024 на загальну суму 10000 грн, Акт про попереднє визначення суми судових витрат. Разом із тим, процесуальні витрати, понесені [PERSON] під час розгляду справ 712/2653/24, № 712/6513/24 та № 712/11563/24 у Соснівському районному суді м. Черкаси не є шкодою, яка може бути відшкодована в порядку ст. 11 ЦК України, оскільки не є об`єктивним наслідком неправомірної поведінки завдавача шкоди. Більше того, процесуальний закон не встановлює обов`язку для кожного користуватися правовою допомогою, а лише надає особі відповідне право. Тоді як шкода, завдана особі в порядку ст.\~1166 ЦК України є невідворотним наслідком неправомірної поведінки завдавача шкоди і не може бути поставлена в залежність від вчинення/ невчинення потерпілою особою певних дій. Отже, позивачкою не доведені факти протиправності дій працівників поліції, заподіяння їй моральної та матеріальної шкоди, а тому слід відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі й витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed