Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь допомогу по безробіттю у розмірі 11536,95 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Харківський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових та немайнових прав Харківського міського центру зайнятості, відповідно до наказу Міністерства економіки України від 24 жовтня 2022 року №4132 «Про реорганізацію державних органів Державної служби зайнятості». [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де відповідно до поданої заяви віл 03 лютого 2022 року відповідачу поновлено статус безробітного з 04 лютого 2022 року та призначено допомогу по безробіттю. Відповідач перебував на обліку у статусі безробітного з 04 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року. Відповідно до інформації з державних реєстрів, відповідач зареєстрований як ФОП з 20 червня 2022 року, однак під час перебування на обліку у статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю, відповідач документів щодо реєстрації як ФОП до центру зайнятості не надавав. У зв`язку із виявленим фактом, директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ №176 від 16 вересня 2022 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 20 червня 2022 року по 15 серпня 2022 року у розмірі 11536,95 грн. У добровільному порядку відповідач грошові кошти не повернув, відтак з відповідача підлягає стягненню виплачена допомога по безробіттю. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Сторони у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою №20220203-1901081 про надання статусу безробітного. У заяві зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законом доходів, не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності; та із заявою №20220203-1901081/2 про призначення виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як ФОП з 20 червня 2022 року. Директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ №176 від 16 вересня 2022 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 20 червня 2022 року по 30 серпня 2022 року у розмірі 14620,17 грн. Харківським міським центром зайнятості направлено [PERSON] лист-претензію від 19 вересня 2022 року №ХМЦЗ-02-3749 про повернення коштів у розмірі 11536,95 грн за період з 20 червня 2022 року по 15 серпня 2022 року. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Згідно зі ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення". За приписами ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, у період перебування на обліку у якості безробітного, відповідач зареєструвався як ФОП, відтак належав до категорії зайнятого населення. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст.1212 ЦК України). Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом (ст.1215 ЦК України). Оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про реєстрацію останнього як ФОП, сума виплаченого забезпечення у розмірі 11536,95 грн підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір.

Outcome: approved