Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 28.07.2025 року, позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що з 02.03.2022 року по теперішній час [PERSON] , є військовослужбовцем у складі Збройних Сил України, учасником бойових дій, має військове звання «Майор», присвоєне наказом №321 від 14.04.2025, про що свідчить Посвідчення офіцера [NUMBER] ; посвідчення учасника бойових дій серія [NUMBER] . Позивач під час проходження військової служби в Сарненському районі Рівненської області з метою забезпечення відділення військової частини вживаним автомобілем для військових потреб Збройних Сил України, знайшовши підходящий автомобіль на сайті ОЛХ, зв?язався із продавцем по зазначеному в оголошенні номеру телефону. Це був [PERSON] , мешканець м. Коломия Івано-Франківської області. За повідомленням Відповідача (продавця) автотранспортний засіб із оголошення перебуває в м. Коломия Івано-франківської області та був оглянутий Позивачем (покупцем) за відеодзвінком Відповідача (продавця) за місцем його перебування. Після досягнення домовленості щодо продажу цього автомобіля грошові кошти у вигляді передоплати у сумі 63600,00 грн. були перераховані на банківську картку [NUMBER] фізичної особи [PERSON] трьома платежами: 18.05.2022 року о 11:20 у розмірі 2 010,05 грн.; 18.05.2022 року о 11:58 у розмірі 48 604,30 грн.; 18.05.2022 року о 17:25 у розмірі 13 024,75 грн. У будь-якому разі, з сервісу Клієнт-банку «Приват-24» при введені в реквізитах для здійснення переказу на картку [PERSON] , АТ «КБ «ПриватБанк» підтверджує, що отримувачем коштів за номерами картки [NUMBER] є саме ця особа. Отже, належність вищевказаної картки Відповідачу, на яку перераховувались гроші Позивача є у сукупності доведеною. В подальшому під час приймання-передачі автотранспортного засобу при візуальному огляді виявилась його невідповідність оголошенню та раніше оглянутому по відеозв?язку автомобілю, у зв?язку з чим Позивач (покупець) відмовився від вивезення наявного у Відповідача авто. За домовленістю між сторонами було встановлено короткий час на пошук Відповідачем відповідного поданого оголошенню іншого автотранспортного засобу. За спливом тривалого часу Відповідачем не було знайдено іншого відповідного автомобіля, на вимогу добровільно повернути Позивачу отримані грошові кошти Відповідач не відреагував та не повернув їх, й надалі на телефонні дзвінки не відповідав, на зв?язок з Позивачем не виходив. Тому, грошові кошти в сумі 63 600,00 грн. підлягають стягненню з Відповідача. На підставі заяви [PERSON] , поліцією встановлено факт заволодіння шляхом обману його грошовими коштами в сумі 63600,00грн., які були перераховані на картковий рахунок [NUMBER] , відкритий Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» на ім?я [PERSON] , про що внесено відповідні відомості про кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023186040000031 від 10.02.2023 року. Також, зазначає те, що кримінальне провадження №12023186040000031 від 10.02.2023 року не було закрито у зв?язку з відсутністю ознак злочину чи складу правопорушення, наразі здійснюється досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України по факту вчинення стосовно [PERSON] , протиправних дій щодо заволодіння шахраєм грошовими коштами в сумі 63600,00грн. Продажу оплаченого Позивачем автотранспортного засобу здійснено не було. В даному випадку виникли юридичні факти отримання Відповідачем грошових коштів у сумі 63600,00грн. шахрайським шляхом під час продажу автомобіля, і цей факт є доведеним, як і факт переведення коштів на картковий рахунок Відповідача та не передання у власність Позивача відповідного оприлюдненого в оголошенні автотранспортного засобу. Інфляційні втрати: Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу. (Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року індексація на суму 63 600,00 грн (Сукупний індекс інфляції] = 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% * 102,50% х 100,70% х 100,70% х 100,80% х 100,70% х 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% * 99,40% х 98,60% х 100,50% х 100,80% х 100,50% х 100,70% х 100,40% х 100,30% х 100,50% х 100,20% х 100,60% х 102,20% х 100,00% х 100,60% х 101,50% х 101,80% х 101,90% х 101,40% х 101,20% ? 100,80% х 101,50% ? 100,70% х 101,30% = 138,172% (за період Червень 2022 - Травень 2025) [Інфляційні нарахування] = 63 600,00 грн (сума боргу) х 138,172% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 63 600,00 грн (сума боргу) = 24 277,24 грн Сума збитків від інфляції: 24 277,24 грн. 3% річних: Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] - проценти річних; [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов?язання; [Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 18.05.2022 року по 31.12.2022 року - 228 днів [Проценти] = 63 600,00 грн (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% х 228 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 191,85 грн Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року - 365 днів [Проценти] = 63 600,00 грн (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 908,00 грн. Період розрахунку: з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - 366 днів [Проценти] = 63 600,00 грн (сума боргу) * 3% (процентна ставка) / 100% x 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 908,00 грн. Період розрахунку: з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року - 181 день [Проценти] = 63 600,00 грн (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% х 181 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 946,16 грн. Сума нарахованих процентів: 5 954,01 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути: суму безпідставно набутих коштів в розмірі 63600, 00 грн.; суму збитків від інфляції: 24 277,24 грн; суму 3% річних 5 954,01 грн; в загальній сумі 93 831,25 грн. Тому, просить стягнути з [PERSON] , грошові кошти в сумі 93\~831 грн. 25 коп., та витрати на правничу допомогу. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 29.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.01.2025 року Позивач звернувся із заявою до Дубенської окружної прокуратури про здійснення кримінального правопорушення, що стало перешкодою у забезпеченні відділення військовослужбовців, які перебувають на службі автотранспортним засобом та заволодіння коштів військових, які мали потребу автомобілі для виконання військових завдань (а.с. 23). Відповідно до копії посвідчення офіцера [NUMBER] від 02.03.2022 року, [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем, у складі Збройних Сил України, учасником бойових дій, має військове звання «Майор», присвоєне наказом №321 від 14.04.2025 (а.с. 17), також, вказане підтверджується копією посвідчення Серія [NUMBER] від 19.06.2024 року (а.с. 18). Також, судом встановлено, що Позивачем були перераховані грошові кошти на банківську карту, що належить [PERSON] , трьома платежами, а саме: 18.05.2022 року о 11:20 год., у розмірі 2 010,05 грн. (а.с. 19); 18.05.2022 року о 11:58 год, у розмірі 48 604,30 грн. (а.с. 20); 18.05.2022 року о 17:25 год., у розмірі 13 024,75 грн. (а.с. 21). Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023186040000031 від 10.02.2023 року, внесено відповідні відомості про кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви [PERSON] . Також, встановлено, що 18.05.2022 року, близько 17 год., невідома, особа, під приводом продажу авто, користуючись абонентським номером [NUMBER] , шляхом обману заволоділа грошовими коштами [PERSON] , жителя: [ADDRESS] , в сумі 63-600 грн., які останній перерахував на картковий рахунок: [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (а.с. 22). Згідно з копією Листа №51-1479ВИХ-25 від 14.0.5.2025, направленого Дубенською окружною прокуратурою у відповідь на адвокатський запит,повідомлено, що листом №51- 257вих-23 від 24.01.2025 заяву [PERSON] від 23.01.2023 скеровано до Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про що повідомлено заявника. За результатами розгляду вказаної заяви сектором дізнання Лубенського РВП ГУ НП в Рівненській області 10.02.2023 внесено відомості до ЄРДР за №12023186040000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Надалі, 31.03.2023 року прокурором Дубенської окружної прокуратури прийнято рішення в порядку ст.218 КПК України про передачу вказаного кримінального провадження за підслідністю до сектору дізнання відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області. Також повідомлено, що відповідно до інформації, наявної у Єдиному реєстрі досудових розслідувань на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження №12023186040000031 від 10.022023 проводиться Коломийським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, процесуальне керівництво здійснюється Коломийською окружною прокуратурою в Івано-Франківській області (а.с. 25-26). Відповідно до копії Листа, направленого Дубенським районним відділом поліції у відповідь на адвокатський запит, повідомлено про те, що в секторі дізнання Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, на досудовому розслідуванні, перебували матеріали кримінального провадження №12023186040000031 від 10.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України по факту вчинення стосовно [PERSON] протиправних дій при придбанні транспортного засобу для потреб Збройних Сил України. В подальшому, 31.03.2023 року прокурором Дубенської окружної прокуратури прийнято рішення в порядку ст.218 КПК України про передачу вказаного кримінального провадження за підслідністю до сектору дізнання відділення поліції № 44 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (а.с. 38). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2\~ст.77 ЦПК України,\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України,\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України,\~встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку\~договору позики від 25 квітня 2016 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно\~з ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530\~цього Кодексу. V. Оцінка суду Суд,\~з`ясувавши\~обставини,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень,\~дослідивши докази,\~якими вони\~підтверджуються,\~доходить висновку,\~що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно із приписами ч. 1 ст.1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правничої підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. Тобто, відсутність правничої підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правничими актами чи правочином. Аналіз статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18. Окрім того, згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3ст.1212\~ЦК України положення глави 83\~цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16, від 06.10.2021 у справі №623/363/20. Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18). Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року в справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року в справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19). Договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212\~ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. Відповідно до наведених приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань», правничими наслідками порушення грошового зобов?язання, тобто зобов?язання сплатити гроші, є обов?язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Згідно зі статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов?язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов?язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Суд доходить висновку, між сторонами був укладений договір купівлі-продажу в усній формі, шляхом прийняття покупцем пропозиції продавця, опублікованої на офіційному торгівельному майданчику вживаних (та нових) товарів, тому отримавши грошові кошти 18.05.2022 у сумі 63 600 грн. у продавця виник обов?язок передати товар одразу після настання події оплати товару. На підставі наданих письмових доказів, судом встановлено, що факт отримання Відповідачем грошових на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» на ім?я - [PERSON] , на загальну суму 63 600,00 грн., підтверджується відомостями про транзакції з карткового рахунку [PERSON] . Проте, встановлено, що Відповідач автомобіль не передав, грошові кошти на вимогу Позивача не повернув, отже наразі наявний факт безпідставного набуття Відповідачем спірних грошових коштів. За таких обставин, оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не були спростовані належними і достатніми доказами доводи викладені в позовній заяві, а тому, слід стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , грошові кошти в сумі 93 831грн. 25 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved