Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник-адвокат Остапенко Володимир Сергійович звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу від 30.03.2022 року (розпискою) у розмірі 128000 грн. та судових витрат (судовий збір за подання позову до суду) у розмірі 1280 грн. Суд своєю ухвалою від 05.05.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.06.2025 року за клопотанням представника-адвоката Остапенко В.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] суд забезпечивпроведення судового засідання у цивільній справі № 306/693/25 в режимі відеоконференції між Свалявським районним судом Закарпатської області та Костопільським районним судом Рівненської області. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2025 року на09:00 годину 26.09.2025 року. Представник-адвокат Остапенко Володимир Сергійович, який діє в інтересах позивача [PERSON] (ордер на надання правничої допромоги серії ВК №1167952 від 04.04.2025 року) подав до суду заяву (вх.№7004 від 16.09.2025) про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№ 28714) за наявними у справі доказами. Відповідач відзив щодо позову не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою [PERSON] про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с.27).Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Представник-адвокат Козар Микола Михайлович, який діє в інтересах відповідача [PERSON] (ордер на надання правничої допомоги серії АО №11180305 від 17.06.2025 року) подав до суду заяву (вх. №1009 від 05.06.2025 року) про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (договір - вид зобов`язання, тобто взаємна угода сторін, у якому містяться окремі положення, умови, визначені права та обовязки сторін. Сукупність погоджених сторонами умов і становить зміст договору). Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Позивач у позовній заяві зазначає, що 30 березня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] (позивач) продав, а [PERSON] (відповідач) придбав 7,14 м3 дубової дошки. Сторони домовились, що оплата за придбані дубові дошки [PERSON] буде здійснена 09 квітня 2022 року. Також позивач зазначає, що доставку дубової дошки до місця призначення, зазначеного [PERSON] здійснював [PERSON] на власному транспортному засобі. На підтвердження цієї домовленості [PERSON] , після отримання дубової дошки, у присутності [PERSON] , склав відповідну розписку (за своєю суттю розписка є документом, який підтверджує як укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певних зобов`язань). Відповідно до ст.655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму; ст.526, 530, ч.1 ст.612 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, ст.610, 611 ЦК України - порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст.692 ЦК України - покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов?язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на [PERSON] покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів [PERSON] . Суд при розгляді справи встановив, що станом на день звернення позивача до суду, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу від 30.03.2022 року у встановлений договором строк не виконав, оплату за товар 7,14 м3 дубової дошки у розмірі 128000 грн. в строк до 09 квітня 2022 року не повернув. Позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його зобов`язань. Поскільки[PERSON] (відповідач) прийняв від [PERSON] (позивача) товар 7,14 м3 дубової дошки, однак у одностронньому порядку відмовився його оплатити та не оплачує, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу, укладеним 30.03.2022 року знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що права позивача підлягають захисту в обраний ним спосіб, що відповідач заявлені проти нього позовні вимоги не оспорював, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подав (у відповідності ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. В частині вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до квитанції до платіжної інструкції №9375-7561-9641-5484 від 15.04.2025 року у розмірі 1280 грн. Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені [PERSON] у розмірі 1280 грн. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved