Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачки. У липні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, у якому просить: - встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON] ; - встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] після померлої мами [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0216 площею 2,35 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району після померлої мами [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0217 площею 2.35 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району після померлої [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:001:0213 площею 0,40 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району після померлої мами [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0214 площею 0.40 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району після померлої [PERSON] ; - витрати по справі покласти на позивача. Позов обґрунтовано тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батько помер [INFO] , мама померла [INFO] . Мама була головою колгоспного двору, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, яке видано їй 17 листопада 1986 року на підставі рішення виконкому Кременецької районної ради № 265 від 15 липня 1986 року і зареєстровано 01 грудня 1986 року у Кременецькому БТІ в реєстровій книзі №2, стор.523 за реєстровим № 523. Однак у даному свідоцтві мама значиться як [PERSON] . 14 березня 2000 року у Білокриницькій сільській раді мама склала на неї заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що належатиме їй на день смерті, заповіла їй [PERSON] . Себе, як заповідача, вказала як [PERSON] . Після смерті мами відкрилася спадщина на спірне майно. Оскільки станом на дату смерті мама вона не проживала з нею то звернулася до приватного нотаріуса Бурлак А.В. із заявою про прийняття спадщини. Крім неї до нотаріальної контори із заявами про спадкування майна, що залишилося після смерті батьків, ніхто не звертався. Нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. у заведеній нею 07 лютого 2025 року спадковій справі №30/2025 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за того, що дане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору, не підтверджується належно факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем та через невідповідність особи спадкоємця у заповіті. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на спадкове майно. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17.07.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.09.2025 затверджено мирову угоду, укладену 11.09.2025 між\~\~ [PERSON] та [PERSON] в частині позовних вимог про визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , провадження у цій частині позовних вимог закрито. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, подали спільну заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] після померлої мами [PERSON] . Крім того, відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 08.08.2024, яка є матір`ю позивачки . [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений Білокриницьким сільським головою 14 березня 2000 року, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON] . 07 лютого 2025 року позивачка подала заяву приватному нотаріусу Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.1965 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки: [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.09.87 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 19.09.1987. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.1973 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки: [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.08.1994 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 06.08.1994. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.08.1962 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки: [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 грудня 1999 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.02.40 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 10.02.1964. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З довідки № 351/02-27 від 27.06.2025, виданої Кременецькою міською радою вбачається, що згідно запису в погосодарській книзі Білокриницької сільської ради № 12 за 1986-1990 роки господарство по особовому рахунку № [NUMBER] відносилося до суспільної групи колгоспників. В даному господарстві значилися: [PERSON] (згідно книги) голова господарства, [INFO] , [PERSON] . (згідно книги) чоловік, [INFO] , [PERSON] дочка, [INFO] , вибуття у м. Кременець 05 грудня 1987 року, [PERSON] (згідно книги) син, [INFO] , вибуття у ряди армії 1985-1987 роки, вибуття на окреме господарство за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01 січня 1988 року, [PERSON] (згідно книги) дочка, [INFO] . Підстава видачі довідки: погоспдарська книга №12 за 1986 1990 роки. Із висновку про внесення змін до актового запису про народження позивачки, який надано Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 25 лютого 2025 року вбачається, що в актовому записі про народження позивачки №2, складеному 10 лютого 1965 року виконавчим комітетом Угорської сільської ради Шумського району, зазначено її батька як « [PERSON] », по батькові дитини, як « [PERSON] », що підтверджується повним витягом ДРАЦСТ №00048792527 від 16 січня 2025 року. Змін до даного акту не вносилося. В актовому записі про народження батька позивачки №17, складеного 12 вересня 1940 року виконавчим комітетом Угорської сільської ради Шумського району, зазначено ім`я дитини « [PERSON] ». В актовому записі про шлюб батьків №2, складеного 10 лютого 1964 року виконавчим комітетом Угорської сільської ради Шумського району, зазначено ім`я нареченого, як « [PERSON] », що підтверджується повним витягом ДРАЦСТ №00048794071 від 16 січня 2025 року. Спадкодавиці [PERSON] на день смерті належало майно: - право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0216 площею 2,35 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 455945; - право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0217 площею 2.35 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 455946; - право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:001:0213 площею 0,40 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 392169; - право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6123480700:01:002:0214 площею 0.40 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Білокриницької сільської ради Кременецького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 392170. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. від 11.06.2025 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не підтверджено родинні відносини із спадкодавцем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації заявником своїх прав на оформлення спадщини після смерті її двоюрідного брата. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17 зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження, смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордер на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг, інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Водночас, наявність розбіжностей у документах, зокрема у свідоцтві про народження заявника та свідоцтві про смерть матері заявника щодо зазначення по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » ставить під сумнів їх родинні відносини. Встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтво про право на спадщину на майно належне померлій [PERSON] . Досліджені судом докази, факти та обставини викладені позивачкою у позовній заяві, у своїй сукупності свідчать про достатність підстав вважати, що [PERSON] , що померла [INFO] та [PERSON] , що помер [INFO] були батьками\~ [PERSON] , [INFO] . За таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивачки юридичне значення, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачкою у своєму позові, а тому, суд вважає вимогу про встановлення фату родинних відносин обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про визнання\~права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , суд виходить з наступного. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.\~\~За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину,спадкоємець,який пропустив строк для прийняття спадщини,може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.\~\~За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачка просить витрати покласти на неї.

Outcome: approved