Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

У грудні 2024р. представник ТОВ "Іннова Фінанс" звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 26704,00 грн. В обґрунтування позову зазначило, що 23.03.2024р. сторонами в електронній формі укладено договір про надання грошових коштів у позику №3451840324, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн., строком кредитування 360 днів, за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% річних, шляхом переказу на банківську картку. Відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконав свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого станом на день подання позову утворилась заборгованість у розмірі 26704,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20704,00 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи вищезазначене, представник позивача звернувся до суду з позовом. У відзиві від 19.03.2025р. представник відповідача Скользнєва В.В. вказала, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів є неможливим. У справі наявна копія квитанції щодо перерахування коштів (позики) відповідачу згідно договору про надання грошових коштів у позику № 34518, відповідно до якої платник ТОВ "Іннова Фінанс" через банк платника перерахувало відповідачці 6 000,00 грн. на кредитний рахунок [NUMBER] . Будь яких доказів того, що прихований номер картки належить саме відповідачці також немає. До того ж, позивач зазначає про те, що [PERSON] вносила оплати по кредиту на загальну суму 13 220,00 грн., проте не надає до суду розрахунки заборгованості, що унеможливлює перевірку нарахування відсотків та сплати за кредитом. Кредитний договір був укладений 23.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Відтак, позивач здійснював нарахування відсотків спочатку за стандартною ставкою 2,2% на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначеної законом. Положення кредитного договору в частині щоденної відсоткової ставки 2,2% на день були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору підлягають зміні з урахуванням положень законодавства. Враховуючи зазначене, представник відповідача просила у задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. На адресу суду 25.03.2025р. надійшла уточнена позовна заява в якій представник позивача враховуючи суму основного боргу та процентів, нарахованих з урахуванням змін, що були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 р., який набрав чинності 24.12.2023 р. (і яким було доповнено прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема п. 17), просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 14092,00 грн. У відповіді на відзив від 25.03.2025р. сторона позивача вказує, що представником відповідача під час висловлення зауваження щодо розмірів процентної ставки абсолютно не враховано строки перехідного періоду до моменту настання обмежень, згідно яких максимальний розмір денної процентної ставки не може бути більшим за 1 % від суми тіла кредиту. Також представник відповідача надав розрахунок, згідно якого вбачається: 1) 6 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів)/100% * 2,2% (кредитна (стандартна) процентна ставка) * 30 (кількість днів прострочення, що підпадає під перший перехідний період (23.03.2024 р. - 22.04.2024 р.) процентної ставки згідно Закону) та дорівнює 4 092,00 грн. (132,00 грн. за один день користування кредитними коштами протягом первинного періоду); 2) 6 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів)/100% * 1,5 % (кредитна процентна ставка) * 120 (кількість днів прострочення, що підпадає під другий перехідний період (23.04.2024 р. 20.08.2024 р.) згідно Закону та дорівнює 10 800,00 грн. (90,00 грн. за один день користування кредитними коштами протягом вторинного періоду); 3) 6 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів)/100% * 1 % (кредитна процентна ставка) * 107 (кількість днів прострочення, після закінчення перехідного періоду (21.08.2024 р. 05.12.2024 р. (дата підготовки позовної заяви) згідно Закону та дорівнює 6 420,00 грн. (60,00 грн. за один день користування коштами). Отже, 4 092,00грн. + 10 800,00 грн. + 6 420,00 - 13 220,00 (проценти сплачені відповідачем) = 8 092,00 грн. (розмір процентів за 257 днів прострочення виконання зобов`язання (з наступного дня після укладення договору до дати підготовки позовної заяви (включно). Загальна сума заборгованості за договором складає: 6 000,00 грн. (сума основного боргу (тіла кредиту) + 8 092,00 грн. (проценти) = 14 092,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. У прийнятій 24.09.2025р. телефонограмі, представник відповідача [PERSON] повідомила секретарю судового засідання, щоб розгляд справи проводився без її участі та участі [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 23.03.2024р. між сторонами укладено договір надання грошових коштів у позику №3451840324, шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн., строком кредитування 360 днів, за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% річних, шляхом переказу на банківську картку [NUMBER] (а.с. 24-44). Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 19.03.2025р. Вих.№ 8467, згідно договору з ТОВ "Іннова Фінанс" № 160523/1 від 16.05.2023р., 23.03.2024р. здійснено успішну транзакцію № 1383620088 на суму 6000,00 грн. на номер картки [NUMBER] ( [PERSON] ) (а.с. 133). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). Статтями 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається 23.03.2024р. сторонами укладено договір надання грошових коштів у позику №3451840324, шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн., строком кредитування 360 днів, за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% річних, шляхом переказу на банківську картку [NUMBER] відповідача. Як вбачається із змісту договору про надання грошових коштів у позику №3451840324 від 23.03.2024р. відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором та своїм підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Разом з тим, [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання з повернення суми позики та відсотків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14092,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8092,00 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором про надання грошових коштів у позику не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 6000,00 грн. У поданому позові ТОВ "Іннова Фінанс" також просило стягнути з відповідача заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 8092,00 грн. Суд бере до уваги розрахунок наданий представником позивача у відповіді на відзив від 24.03.2025р., який не спростовано. А тому заявлені вимоги банку про стягнення з відповідача 8 092,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками є правомірними та підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ "Іннова Фінанс" підлягає стягненню заборгованість за договором позики №3451840324 від 23.03.2024р. у розмірі 14 092,00 грн. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у вигляді судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved