Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з березня 2013 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. [INFO] від фактичних шлюбних відносин народилась донька - [PERSON] . Після реєстрації народження дитини актовий запис про батька був зроблений на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України: за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані зі слів матері. Відповідач ставиться до дитини як до власної доньки, вони спілкуються, інколи проводять разом час, він купує їй речі, однак матеріальної допомоги не надає. На теперішній час виникла необхідність у визнанні батьківства, щодо малолітньої доньки, тому позивач звернулась до суду з даним позовом . Позивач та її представник належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмові заяви, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заву про розгляд справи за відсутності представника РАЦСу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження ерії [NUMBER] від 10.09.2024. Матір`ю дітей у свідоцтві про народження записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Як убачається з довідок від №1209-5003053130 та №1209-5003053294 від 29.11.2023 [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] є відповідач по справі [PERSON] . Водночас відповідач позов визнає та не заперечує, що є біологічним батьком дитини. Аналізуючи норми права на які посилалась позивач у позові та норми права, які слід застосувати суд приходить да таких висновків. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Outcome: approved