Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

21 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору довічного утримання, визнання факту передачі обов`язків набувача й визнання набувачем за даним договором, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В позові зазначається, що [PERSON] , як особа похилого віку мала ряд хронічних захворювань та потребувала стороннього догляду. У зв`язку із цим вона домовилась з [PERSON] про надання відповідного догляду та допомоги. Між [PERSON] , як відчужувачем, та [PERSON] , як набувачем, укладено договір довічного утримання від 06 квітня 2009 року. За вказаним договором до [PERSON] , як набувача, перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . На початку 2016 року [PERSON] у зв`язку зі своєю хворобою припинила виконувати обов`язки набувача за вказаним вище договором довічного утримання та не могла більше надавати [PERSON] постійний догляд та утримання. При цьому, між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоду щодо необхідності заміни набувача та передання обов`язків набувача іншій особі [PERSON] , [INFO] . Для підтвердження того, що до [PERSON] перейшли обов`язки та права набувача за договором довічного утримання 25 травня 2016 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання заповіла все належне їй майно та майнові права [PERSON] . 3 травня 2016 року [PERSON] приступила до виконання обов`язків по догляду та утриманню за [PERSON] , замінивши [PERSON] , фактично ставши набувачем за договором довічного утримання від 06 квітня 2009 року. [INFO] [PERSON] померла. Жоден із спадкоємців [PERSON] не виказував наміру надавати догляд і утримання [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] організувала поховання та понесла витрати з цим пов`язані. 26 вересня 2018 року [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була зареєстрована спадкова справа. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, не отримала, однак вільно та відкрито користувалася квартирою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем за законом після її смерті стала її донька [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 вересня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , оскільки право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, позивач вважає, що вона має право на спірну квартиру в порядку спадкування після матері [PERSON] , яка фактична замінила сторону у договорі довічного утримання. З урахуванням наведеного, позивач просила визнати дійсним договір, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про внесення змін до договору довічного утримання від 06 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в частині заміни набувача за цим договором з [PERSON] на [PERSON] . Визнати що у зв`язку з неможливістю подальшого виконння фізичною особою [PERSON] обов`язків набувача за договором довічного утримання від 06 квітня 2009 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 5-621 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , обов`язки набувача були передані [PERSON] . Визнати [PERSON] набувачем за договором довічного утримання від 06 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 5-621. Визнати за [PERSON] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 25 січня 2024 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Зазначила, що їй на праві власності (в порядку спадкування за законом після смерті батьків) належить квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належала її матері на праві власності на підставі Договору довічного утримання від 06.04.2009, укладеному між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач), а після її смерті [INFO] права набувача за даним договором перейшли до її батька, [PERSON] , який прийняв спадщину після матері. Договір довічного утримання від 06.04.2009 року припинився 29.08.2018 року у зв`язку зі смертю відчужувача - [PERSON] . Вважає, що дії Позивача, в тому числі подання даної позовної заяви, спрямовані на заволодіння квартирою. Жодних прав на вказану квартиру вона не має. Позивач посилається на якісь неіснуючі усні домовленості про заміну сторони договору довічного утримання, однак такі посилання є безпідставними та не можуть бути заміною існуючих нотаріально посвідчених договорів. Крім того, позивач звернулась до суду з пропуском позовної давності, оскільки [PERSON] померла ще у 2018 році і з того часу квартира перейшла у власність саме родини відповідача. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса міського нотаріального округу Дніпропетровської області Швецової Н.В. належним чином завірені копії матеріалів спадкових справ, відкритих після смерті: - [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] ; - [PERSON] , 1936 року народження, який помер [INFO] . Витребувано у Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії документів, а саме: - матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] ; - договору довічного утримання, серія та номер: ВМС [NUMBER] , реєстраційний номер 5-621, що посвідчений 06.04.2009 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року закрито підготовче провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що її родина проживала поруч з [PERSON] .. [PERSON] після перенесення інсульту у 2016 році не змогла надавати допомогу [PERSON] та останню почала доглядати саме родина позивача, зокрема мати. Чоловік [PERSON] не заперечував проти цього. У 2016 році [PERSON] склала заповіт на мати позивача. Після смерті [PERSON] , позивач почала мешкати у її квартирі та іноді здавати її у оренду. Позивач зазначила, що реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем порушує її права. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сухар С.В. підтримала позовні вимоги, зазначивши, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який з 2016 року [PERSON] не могла виконувати у зв`язку зі станом здоров`я. У зв`язку з цим, було досягнуто домовленість між [PERSON] та [PERSON] , щодо зміни сторони у договорі. Чоловік [PERSON] проти цього не заперечував. Після смерті [PERSON] її спадкоємці не доглядали [PERSON] та жодних претензій до [PERSON] не висловлювали. [PERSON] уклала на користь [PERSON] заповіт. Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину після неї, однак не отримала відповідне свідоцтво. Вже після смерті [PERSON] позивач, як її донька, звернулась до нотаріусу для отримання відповідних документів, однак їй повідомили, що право власності на спірну квартиру вже зареєстровано за відповідачем. Представника відповідача адвокат Нугаєва В.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що відповідач на законних підставах володіє спірною квартирою після смерті своєї матері, яка отримала її згідно договору довічного утримання. Зазначила, що ніякі усні домовленості не можуть змінювати правовідносини, для яких законом встановлена обов`язкова нотаріальна форма договорів. Складання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] не охоплює майно, яка відчужено за договором довічного утримання, а стосується всього іншого майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію представника, зазначила що після хвороби її матері за [PERSON] до її смерті доглядав її батько. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона мешкає у будинку, де проживала [PERSON] .. За останньою здійснювала догляд [PERSON] до 2016 року, коли сама захворіла. Після цього, за [PERSON] доглядала мати позивача [PERSON] , а також робітники соціальних служб. Після смерті [PERSON] . [PERSON] займалась її похованням, а після цього стала проживати в її квартирі. Допитана у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача та часто відвідувала її квартиру. Свідок бачила, що позивач піклувалась про сусідку [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сестрою позивача. За [PERSON] до 2016 року здійснювала догляд [PERSON] , яка потім захворіла та не могла допомагати сусідці. Після цього, за домовленістю з [PERSON] та [PERSON] догляд за останньою здійснювала мати свідка та позивача [PERSON] , а потім і сама позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мешкав зі своєю тіткою позивачем до 2019 року та бачив, як вона допомагала [PERSON] .. Також повідомив, що сусід [PERSON] приходив до них з розмовою про [PERSON] .. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивача. Вони постійно допомагали сусідці [PERSON] .. Також, з 2008 року [PERSON] спілкувалась з родиною [PERSON] , які поступово також почали надавати їй допомогу. В цей час у зв`язку з народженням дитини, яка мала вади, свідок та позивач не мали можливості постійно здійснювати догляд за [PERSON] .. В 2016 році до них прийшла родина [PERSON] та повідомила, що оскільки [PERSON] захворіла вони не можуть більше утримувати та піклуватись про [PERSON] .. Після чого разом з [PERSON] та [PERSON] було вирішено, що за нею буде доглядати [PERSON] .. [PERSON] на підтвердження цієї домовленості склала на [PERSON] заповіт та надала ключі від квартири. Після смерті [PERSON] у 2018 році родина позивача займалась її похованням, а потім робила ремонт у її квартирі. Жодних претензій протягом всього часу зі сторони родини [PERSON] не пред`являлось. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що як сусідам, їм відомо, що батьки відповідача здійснювали догляд за [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з відповідачем та допомагала її матері робити ін`єкції. В період 2006-2017 років вона бачила, що батько відповідача ходив допомагати до квартири [ADDRESS] , де мешкала [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батьки відповідача допомагали [PERSON] .. Спочатку догляд здійснювала мати відповідача, а після її хвороби батько та сама відповідач. Заслухавши осіб, що брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, відзив на позов та відповідь на відзив суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 10 січня 1928 року згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 вересня 2008 року № 3/473-08, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради належала квартира [ADDRESS] . 20 січня 2009 року [PERSON] було складено заповіт на користь [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І. М.. 06 квітня 2009 року між [PERSON] , як відчужувачем, та [PERSON] , як набувачем, укладено договір довічного утримання, посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальної конторою та зареєстрований в реєстрі за № 5-621. Згідно договору [PERSON] отримувала квартиру [ADDRESS] за надані послуги по догляду [PERSON] .. 25 травня 2016 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання заповіла все належне їй майно та майнові права [PERSON] . Цей заповіт було посвідчено Грищенко В.І., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі № 326. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. 26 вересня 2018 року [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За заявою [PERSON] було зареєстровано спадкову справу, номер в спадковому реєстрі 63049691 (витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 53446269 від 26 вересня 2018 року). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Скороченим витягом зі свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим Управлінням цивільного стану Легниця, Нижньосілезького воєводства, Республіки Польща. Спадкоємцем за законом після її смерті стала її донька [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 вересня 2023 року, вихідний № 2565/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , оскільки право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] . На час розгляду справи квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.2023 (спадкова справа № 65/2022, зареєстрований в реєстрі за №907) та витягом з Державного реєстру речових прав № 340362413. Між сторонами виник спір щодо сторони набувача у договорі довічного утримання [PERSON] та як наслідок належності квартири, яка залишилась після її смерті. Статтею 744 ЦК України\~встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ст. 348 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до\~статті 334\~цього Кодексу. Статтею 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З урахуванням договору довічного утримання від 06 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , саме остання отримувала квартиру [ADDRESS] . Відповідний запис у реєстрі прав на нерухоме майно було зроблено під час укладення договору довічного утримання 06.04.2009 року. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що фактично сторона набувача по договору довічного утримання від 06 квітня 2009 року була змінена з [PERSON] на [PERSON] шляхом погодження з [PERSON] .. Згідно з вимогами\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 752 ЦК України\~\~у разі\~неможливості подальшого\~виконання фізичною\~особою обов`язків\~набувача за\~договором довічного\~утримання (догляду)\~з підстав,\~що мають\~істотне значення,\~обов`язки\~набувача можуть\~бути передані\~за згодою\~відчужувача члену\~сім`ї\~набувача або\~іншій особі\~за їхньою\~згодою. Тлумачення статті 752 ЦК України свідчить, що: законодавцем передбачено два види заміни набувача за договором довічного утримання (догляду). Вони поділяються залежно від підстави, яка необхідна для заміни набувача, на: (а) «договірний»; (б) «судово-договірний»; для «договірної» заміни набувача за договором довічного утримання (догляду) необхідні: (а) договір про заміну набувача. Цей договір укладається тільки між первісним та новим набувачем, і відчужувач не є його стороною. З урахуванням змісту статей 513, 521, 745 ЦК України договір про заміну набувача підлягає нотаріальному посвідченню. Фактичною передумовою для укладення такого договору є неможливість подальшого виконання фізичною особою обов`язків набувача внаслідок підстав, що мають істотне значення. Як істотні підстави можуть бути кваліфіковані досить різноманітні обставини (зокрема, погіршення майнового стану набувача, відсутність у нього постійного заробітку, необхідність переїзду до іншого місця проживання, неможливість виконувати обов`язки з незалежних від нього причин і тощо); (б) згода відчужувача на заміну набувача. По своїй суті згода - це односторонній правочин, яким відчужувач погоджується на заміну набувача. Тобто у такому правочині має бути висловлена згода щодо конкретної фізичної або юридичної особи. Для його сприйняття як іншими учасниками цивільного обороту, так і нотаріусом, він повинен бути викладений письмово. У ЦК України не визначено момент, на який має існувати згода відчужувача. Як наслідок, допустимі кілька варіантів: (1) попередня згода, тобто до моменту укладення договору про заміну набувача; (2) згода одночасно з укладенням договору про заміну набувача; (3) наступна згода, тобто після укладення договору про заміну набувача. Тільки за сукупності перелічених юридичних фактів (договору та згоди) проведення заміни набувача буде правомірним. для «судово-договірної» заміни набувача за договором довічного утримання (догляду) має існувати: (а) договір про заміну набувача за договором довічного утримання (догляду); (б) відмова відчужувача надати згоду щодо заміни набувача за договором довічного утримання (догляду); (в) рішення суду (у частині другій статті 752 ЦК України передбачено, що відмова відчужувача у наданні згоди може бути оскаржена до суду). В даній справі позивачем не доведено укладання відповідного письмового договору про заміну сторони набувача та його нотаріального посвідчення між [PERSON] та [PERSON] , а також наявність відповідної згоди відчужувача [PERSON] .. Відповідно до\~ст.\~220\~ЦК України\~у разі\~недодержання сторонами\~вимоги закону\~про нотаріальне\~посвідчення договору\~такий договір\~є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивачем не доведено факту домовленості про зміну сторони набувача між [PERSON] та [PERSON] , як і не доведено факту ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення такої домовленості. Факт надання матір`ю позивача допомоги [PERSON] , про що вказують свідки, не може бути такими доказами. При цьому надання такої допомоги може бути як безоплатною так і з метою отримання певного майна, що підтверджується складанням [PERSON] заповіту на [PERSON] .. При цьому, вказаний заповіт не стосується спірної квартири, а стосується іншого майна, яка може бути наявним на момент смерті [PERSON] .. Також не можуть бути підставою зміни сторони набувача за договором довічного утримання та зміни права власності факт користування родиною позивача спірною квартирою протягом певного часу та відповідні оплати комунальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши, врахувавши та надавши оцінку всім зібраними у справі доказам та доводам сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] \~не довела обґрунтованості своїх позовних вимог про визнання дійсним договору про заміну набувача у договорі довічного утримання від 06 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . З огляду на вказане, такі вимоги позивача задоволенню не підлягають, як і вимоги про визнання передачі обов`язків набувача та визнання [PERSON] набувачем по договору довічного утримання від 06 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , які по суті є дублюючими. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру в порядку спадкування після [PERSON] , як похідні від основних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed