Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 24300 грн., а також судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.09.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №01.09.2024-100002808. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн. строком на 124 днів. Позивач свої обов`язки виконав, шляхом перерахування коштів відповідачу на банківську карту. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, в останньої утворилась заборгованість у розмірі 24\~300,00 грн., що складається із: заборгованості по\~тілу кредиту\~в розмірі\~9\~000,00\~грн.,\~процентів у\~розмірі 8\~370,00\~грн.,\~комісії у\~розмірі 810,00\~грн.,\~додаткової комісії\~у розмірі\~1\~620,00\~грн.\~та неустойки\~у розмірі\~4\~500,00\~грн. Вказане стало причиною звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2025 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.06.2025\~р.\~від представника\~відповідача \~адвоката Калініча\~С.К.\~до суду\~надійшов відзив\~на позов,\~в якому\~просить відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~позивача у\~повному обсязі,\~посилаючись на\~наступне.\~Зазначає,\~що на\~підтвердження позовних\~вимог позивач\~подав до\~суду копію\~договору №\~01.09.2024-100002808\~від 01.09.2024\~р.,\~при цьому,\~приєднаний до\~матеріалів справи\~договір не\~містить підписів\~сторін договору. Отже,\~позивачем не\~надано доказів\~того,\~що наявна\~в матеріалах\~справи копія\~договору створювалася\~у порядку,\~визначеному Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» та\~що вона\~підписувалася електронним\~цифровим підписом\~уповноваженою на\~те особою\~(з\~можливістю ідентифікувати\~підписантів договору),\~який є\~обов`язковим реквізитом\~електронного документа. Позивачем не\~доведено факту\~укладення сторонами\~договору №\~01.09.2024-100002808\~від 01.09.2024\~р.,\~що в\~свою чергу,\~свідчить про\~те,\~що сторонами\~не було\~погоджено розмір\~та умови\~надання і\~повернення грошових\~коштів,\~а також\~сплати процентів\~та відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання зобов`язань,\~а отже\~вимоги позивача\~є необґрунтованими\~та не\~підлягають задоволенню. Належними та\~допустимими доказами,\~які б\~могли підтвердити\~отримання відповідачем\~коштів є\~первинні документи\~оформлені відповідно\~до вимог\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність»,\~які встановлюють\~розмір заборгованості. Відповідь ТОВ\~«Універсальні платіжні\~рішення» не\~є розрахунковим\~документом,\~та не\~підтверджує переказ\~коштів,\~операції по\~банківському рахунку,\~оскільки такий\~лист не\~містить відмітки\~про час\~прийняття платежу\~та виконання\~банком.\~Доказів того,\~що картковий\~рахунок № [NUMBER] \~належить або\~використовувався відповідачем\~матеріли справи\~не містять. Отже,\~позивачем не\~надано до\~суду належного\~та допустимого\~доказу нібито\~отримання відповідачем\~коштів від\~ТОВ «Споживчий\~цент». На підтвердження\~наявності у\~відповідача заборгованості\~по договору\~№ 01.09.2024\~100002808\~від 01.09.2024\~у розмірі\~24\~300,00\~грн.\~позивач надав\~довідку-розрахунок\~який містять\~лише загальну\~вартість несплаченого\~кредиту відсотків,\~комісії та\~неустойки без\~зазначення детального\~розрахунку.\~Що стосується\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача 4\~500,00\~грн.\~ суми\~заборгованості по\~неустойці у\~вигляді пені,\~то вона\~задоволенню не\~підлягає на\~підставі дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктами\~18\~і 19. Що стосується\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача комісії\~в розмірі\~810,00\~грн.\~та додаткової\~комісії в\~розмірі 1\~620,00\~грн.\~нарахованої за\~надання та\~обслуговування кредиту,\~то вона\~задоволенню не\~підлягає,\~оскільки позивач\~не роз`яснив\~за які\~конкретні дії\~з відповідача\~буде взята\~комісія за\~надання кредиту\~(управління\~та обслуговування\~кредиту),\~розмір комісії\~встановлено без\~уточнення найменування\~конкретних послуг\~та систематичності\~запиту споживачем\~інформації щодо\~обслуговування кредитної\~заборгованості. Відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6 000,00 грн., які просить стягнути з позивача. 27.06.2025\~р.\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~від представника\~позивача.\~Зазначає,\~що відповідач\~не надав\~жодного належного\~доказу,\~який би\~стосувався предмету\~доказування на\~підтвердження не\~укладення та\~не виконання\~умов кредитного\~договору. Кредитний договір\~№01.09.2024-100002808\~від 01.09.2024\~р.\~було укладено\~у електронній\~формі,\~що відповідно\~до норм\~чинного законодавства\~прирівнюється до\~письмової. Стороною позивача\~(кредитодавця)\~документи,\~що складають\~Кредитний договір\~підписувались електронним\~підписом.\~Стороною відповідача\~документи,\~що складають\~Кредитний договір,\~підписувались за\~допомогою одноразового\~ідентифікатора,\~який було\~надіслано у\~смс-повідомленні\~на номер,\~вказаний останнім,\~як фінансовий\~ 0630445232,\~при цьому\~відповідач не\~заперечує,\~що вказаний\~засіб зв`язку,\~а саме:\~номер телефону\~ [NUMBER] \~належить йому.\~Відтак,\~відповідачем та\~позивачем було\~досягнуто згоди\~щодо усіх\~істотних умов\~правочину (кредитного\~договору),\~та підписано\~відповідачем одноразовим\~ідентифікатором,\~що підтверджується\~належними доказами.\~Вказані обставини\~відповідач не\~спростував належними\~та допустимими\~доказами. Видача кредитних\~коштів відповідачу\~підтверджується квитанція\~№497427434\~від 01.09.2024\~р.,\~яка є\~первинним платіжним\~документом у\~розумінні Закону\~України «Про\~платіжні послуги»,\~а відтак\~ належним\~та допустимим\~доказом видачі\~коштів відповідачу. Оскільки ТОВ\~«Споживчий центр»\~не є\~банківською установою,\~а має\~статус фінансової\~установи,\~яка здійснює\~господарську діяльність\~з надання\~фінансових послуг,\~зокрема надання\~кредитів у\~позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту,\~без відкриття\~рахунку,\~тому не\~може надати\~первинні банківські\~документи,\~а відтак\~наданий суду\~позивачем розрахунок\~є належним\~та допустимим\~доказом заборгованості\~та її\~розміру у\~справі. Відповідач заперечує\~вірність розрахунку\~спірної заборгованості,\~проте не\~зробив власного,\~а відтак\~вести мову\~предметно про\~конкретні суми\~не доводиться. Позивач додає\~Картку субконто\~з детальним\~розрахунком заборгованості,\~яка є\~належним та\~допустимим доказом. Неустойка за\~прострочення відповідачем\~виконання зобов`язання\~є правомірною\~та підлягає\~стягненню,\~оскільки відповідає\~положенням ЗУ\~"Про\~споживче кредитування". Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідача до 3000 грн., оскільки вказані витрати є необґрунтованими та значно завищеними, непропорційним до предмета та ціни позову, враховуючи малозначність справи. Обґрунтовуючи клопотання щодо долучення доказів разом із відповіддю на відзив, то позивач зазначає, що позивач, враховуючи позицію відповідача, а також необхідність формування та отримання від контрагентів додаткових доказів (довідки ТОВ «Старт мобайл», Log File, картки субконто та інші), не міг їх подати разом із позовною заявою. Відтак, сторона позивача просить суд поновити позивачу строк для подання доказів та прийняти їх. 07.07.2025 р. від представника відповідача адвоката Калініча С.К. до суду надійшоло клопотання про виключення з числа доказів документів, які надані позивачем із відповіддю на відзив, у зв`язку із тим, що позивач пропустив строк на їх подачу. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 01.09.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №01.09.2024-100002808, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 01.09.2024 р., заявки кредитного договору 01.09.2024 р., та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору від 01.09.2024 р. Вказані документи були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора відповідача А844,\~який було\~відправлено на\~фінансовий номер\~телефону [PERSON] [NUMBER] . Також [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту та Інформаційне повідомлення. За умовами\~кредитного договору\~ТОВ «Споживчий\~центр» зобов`язалося\~передати [PERSON] \~грошові кошти\~в кредит\~на наступних\~умовах:\~сума кредиту\~9000\~гривень;\~строк дії\~кредитного договору\~124\~днів;\~дата повернення\~(виплати)\~кредиту \~02.01.2025\~р.\~Процентна ставка\~"Стандарт"\~ фіксована\~незмінна процентна\~ставка у\~розмірі 1%\~за 1\~день користування\~Кредитом,\~яка застосовується\~протягом перших\~2\~чергових періодів\~користування кредитом,\~зазначених у\~графіку платежів\~(надалі\~ «чергові\~періоди»).\~Процентна ставка\~"Економ"\~-\~фіксована незмінна\~процентна ставка\~у розмірі\~0.5%\~за 1\~день користування\~Кредитом,\~яка застосовується\~протягом чергових\~періодів,\~наступних за\~черговими періодами,\~в яких\~застосовується процентна\~ставка "Стандарт". Комісія,\~пов`язана з\~наданням Кредиту\~(надалі\~ "Комісія\~за надання",\~"Комісія";\~економічна сутність\~ плата\~за надання\~Кредиту)\~ 9%\~від суми\~Кредиту та\~дорівнює 810\~грн. Нараховується Кредитором\~та обліковується\~в день\~видачі кредиту,\~сплачується згідно\~Графіку платежів. Комісія за\~обслуговування кредитної\~заборгованості (надалі\~-\~"Комісія\~за обслуговування",\~"Комісія")\~ 810\~грн.\~у кожному\~з 2\~чергових періодів,\~наступних за\~першим черговим\~періодом. Неустойка:\~90\~грн.,\~що нараховується\~за кожен\~день невиконання/неналежного\~виконання кожного\~окремого зобов`язання\~незалежно від\~суми невиконаного/неналежно\~виконаного зобов`язання. Реквізити належного\~позичальнику електронного\~платіжного засобу\~для надання\~коштів Позичальнику\~за даним\~та наступними\~договорами:\~4441-11XX-XXXX-4287. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-4287. Так, Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини 1\~статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 2\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі частини 1 та 2\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1, 2\~статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини 3статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно частини 1-4\~статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Статтею 13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини 7\~статті 11Закону України "Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11\~Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною 1\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №01.09.2024-100002808 від 01.09.2024 р. у електронній формі. Договір підписано електронним підписом [PERSON] , за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору Е844, який було відправлено на фінансовий номер телефону [PERSON] [NUMBER] . Заперечень щодо того, що вказаний номер фінансового телефону не належить [PERSON] відповідачем не надано. Відповідно до пункту 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця, заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Пунктом 2.3 розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) встановлено технологію (порядок) укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: 2.3.1. кредитодавець розміщує на власному веб-сайті пропозицію укласти електронний договір (оферту); 2.3.2. позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.3. позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір; 2.3.4. у випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови кредитодавець у особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником; 2.3.5. також для підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.6. позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку; 2.3.7. примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Отже, порядок укладення електронного кредитного договору побудований таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами, на яких бажає укласти електронний кредитний договір, позичальник не міг перейти до наступного етапу підписання правочину. Крім того, за змістом заявки [PERSON] від 01.09.2024 р., яка є невід`ємною частиною договору укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] , відповідач ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка є частиною електронного кредитного договору, містить підтвердження позичальника [PERSON] , що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору від 01.09.2024, з яким попередньо уважно ознайомився. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] досягнуто домовленості у письмовій формі щодо розміру кредиту, процентної ставки та інших платежів. Також, історія послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі* Кредитний договір № 01.09.2024-100002808 від 01.09.2024 р. наведена у документі LOG FILE, який наданий позивачем. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000 грн. від 01.09.2024 р., що підтверджується довідкою Генерального директора ТОВ «Універсальні платіжні\~рішення» Вих. №49-3005 від 30.05.2025 р., відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 01.09.2024 22:51:49 на суму 9000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 497427434, призначення платежу: видача за договором кредиту №01.09.2024-100002808. Вказаний номер платіжного інструменту вказаний позичальником у кредитному договорі. Взаємовідносини між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» врегульовані Договором про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 р., копію якого надано позивачем. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером [PERSON] не належить, матеріали справи не містять. Заперечень щодо належності банківської картки відповідачу, або щодо неотримання кредитних коштів сторона відповідача не висувала. Доводи представника відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику відповідно до вимог ст. ст.\~526, 1054, 1088 ЦК України\~є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять довідку про перерахування коштів та в договорі, який підписаний відповідачем, вказані такі ж реквізити щодо отримання кредитних коштів. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Відповідно до пункту 1\~статті 13\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.). Крім того, суд звертає увагу, що позивач ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, не відкривало позичальнику рахунку у банку, а лише перерахувало за допомогою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» кредитні кошти на вже наявну картку [PERSON] . Посилання представника відповідача, що позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості суд відхиляє, ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою в розумінні\~Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, будь якого контр розрахунку стороною відповідача надано не було. В обґрунтування наявності заборгованості відповідача позивачем надано Довідку-розрахунок про стан заборгованості відповідача та картки субконто, відповідно до якої заборгованість складає 24\~300,00 грн., що складається із: -заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 9 000,00 грн., -процентів у розмірі, які нараховані за період з 01.09.2024 р. по 02.01.2025 р. - 8 370,00 грн., -комісії у розмірі - 810,00 грн., -додаткової комісії у розмірі - 1 620,00 грн., -неустойки у розмірі - 4 500,00 грн. Крім того, положеннями статті 204\~ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами. Щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі - 4 500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18\~Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 4 500,00 грн. слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі - 810,00 грн. та додаткової комісії у розмірі - 1 620,00 грн., суд зазначає наступне. Так, у кредитному договорі зазначено, що Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність плата за надання Кредиту) 9% від суми Кредиту та дорівнює 810 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") 810 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Водночас, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті комісії у розмірі - 810,00 грн. та додаткової комісії у розмірі - 1 620,00 грн. не підлягають задоволенню. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач, отримавши від кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернув, проценти у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 17370,00 грн, з яких: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000,00 грн., процентів у розмірі 8 370,00 грн., в решті позову слід відмовити. Щодо судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно платіжної\~інструкції № СЦ00018609 від 02.06.2025 р. позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково на 71,48%, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно у розмірі 1731,53 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу відповідача, суд зазначає наступне. 16.06.2025 р. між Адвокатським бюро «Калінін та партнери» та [PERSON] укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25, предметом якого є надання бюро правової допомоги клієнту по справі №522/12280/25. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги Адвокатським бюро «Калінін та партнери» та [PERSON] домовились про гонорар бюро та порядок розрахунків. Зокрема, за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6 000,00 гривень, у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом Договору. Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 23.06.2025 р. бюро надало, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі: -усна консультація Клієнта щодо захисту його прав по справі № 522/12280/25 за позовом ТОВ «Споживчий Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, -вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за договором №01.09.2024-100002808 від 01.09.2024 р. укладеним з ТОВ «Споживчий центр», -складання, оформлення, подання до суду в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву по справі № 522/12280/25 за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Термін виконання робіт 10 год., вартістю 6000 грн. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України\~ розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, суд вважає, що розмір витрат відповідача на правову (професійну) правову допомогу є обґрунтованим, та є такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у розмірі 1711,20 грн.(28,52%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial