Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

До Садгірського\~районного суду\~м.\~Чернівці надійшов\~позов [PERSON] \~до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 10 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції . Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем та від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, з 2022 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а тому шлюбні відносини припинені. Просить не призначати строк на примирення, оскільки не має наміру зберегти сім`ю. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов 04.08.2025 надійшов до Чернівецького районного суду м. Чернівці. Ухвалою судді Чернівецького районного суду м. Чернівці Федіної А.В. позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 матеріали справи передані на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А. Ухвалою судді\~Садгірського районного\~суду м.\~Чернівці Асташева\~С.А.\~від 08.09.2025\~прийнятий позов\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбудо розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 23.09.2025, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представниця позивачки [PERSON] адвокат Грищук К.П. 09.09.2025 скерувала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. У випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Час на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення, у зв`язку із його визнанням відповідачем. Суд встановив, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 10 вересня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 64, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 16 жовтня 2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 16 серпня 2016 року. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивачка та не заперечує відповідач, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Також позивачка вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Відповідач скерував до суду заяву у якій не заперечив щодо розлучення із позивачкою. Оскільки обидві сторони не заперечують проти розірвання шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивачка просила суд шлюб розірвати, а відповідач також не заперечував проти розлучення, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про стягнення судових витрат із відповідача позивач не заявляє. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved