Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

30.12.2024 ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №4259990 від 21.08.2021 в розмірі 96 400,00 грн.; - стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; - стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позов обґрунтований тим, що 21.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] \~укладено договір про споживчий кредит №4259990, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді банківського переказу на рахунок за реквізитами в порядку та на умовах, встановлених договором із встановленими порядком та строками погашенням кредиту. Згідно умов договору кредит надається на 30 днів з 21.08.2021 по 20.09.2021, проценти за користування кредитом 9000 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником у відповідності до вимог\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписуючи договір відповідач\~\~ [PERSON] \~\~приймає пропозицію кредитодавця та погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що вона ознайомлена та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил надання фінансових кредитів, що розміщені на сайті кредитодавця. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштів не сплачує. В подальшому 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4259990 від 21.08.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до божників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит №4259990 від 21.08.2021 укладеного між ТОВ «Мілоан» та\~\~ [PERSON] . Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 10.03.2023 утворилась заборгованість; у судовому порядку позивач просить стягнути з відповідача 96 400 грн боргу, з яких: 15000 грн заборгованість за тілом кредиту; 78750 грн 00 коп. заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги; 2650 грн заборгованість за комісіями. 1.2. Відповідач [PERSON] заперечувала проти вимог позивача з підстав викладених у раніше поданій заяві від 11.08.2025 року. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2025 позов ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про\~стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено. Ухвалою Білгород-Дністровського міськраойнного суду Одеської області від 22.08.2025 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на\~29.09.2025 о 11 год. 30 хв. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, згідно з раніше поданою заявою просила справу розглянути у її відсутність та у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга\~статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини встановлені судом, нормативно-правове обґрунтування та позиція суду. За змістом ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.\~610,\~611,\~625 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України). Так, з матеріалів справи вбачається, що 21.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та\~ [PERSON] \~\~укладено договір про споживчий кредит №4259990, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн у вигляді банківського переказу на рахунок за реквізитами в порядку та на умовах, встановлених договором із встановленими порядком та строками погашенням кредиту, та який зазначає сплату відсотків у розмірі 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування коштами та сплату одноразової комісії у розмірі 2 850 грн /а.с.23-27/. Договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником у відповідності до вимог\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписуючи договір відповідач\~\~ [PERSON] \~\~приймає пропозицію кредитодавця та погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що вона ознайомлена та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил надання фінансових кредитів, що розміщені на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5.2., п. 1.6 договору кредит надається на 30 днів з 21.08.2021 по 20.09.2021; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом /а.с.23/ Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строк кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2\~ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця. Кредитний договір було підписано позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (акцепт) J62354 21.08.2021 року, на номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380665427560 /а.с.35/ Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію»\~(далі\~Закон) на законодавчому рівні було встановлено порядок укладення договорів в мережі Інтернет спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною (ч. 3 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції\~(оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 3 Закону). Відповідно до\~ст. 641 ЦК України\~пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розмішені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5 ст. 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону). Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір укладений між сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису та відповідає вимогам ст. 12 Закону. Під час укладання договору між сторонами було узгоджено усі істотні умови та у сторін, відповідно до приписів\~ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. В своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовій формі. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано: графік платежів, платіжне доручення № 54322980 про перерахування кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн. на рахунок відповідача, паспорт споживчого кредиту, Анкету\~заяву №4259990, розрахунок заборгованості за кредитним договором та відомості про щоденні нарахування та погашення за договором, у тому числі процентів за кредитом. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, заборгованість позичальника за кредитом складає 96400 грн. Станом на даний час, вказана заборгованість позичальником не погашена. Згідно Переліку типових документів, затвердженого\~наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5\~до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, враховуючи, що отримання кредитних коштів підтверджено належними та допустимими доказами, заборгованість відповідачем\~у справі на даний час не погашена. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4259990 від 21.08.2021, що підтверджується копією договору факторингу №29-11-102від 29.11.2021 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 /а.с.40-44/ 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №4259990 від 21.08.2021, що підтверджується договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10.03.2023 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 /а.с.46-53/. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4259990 від 21.08.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України, предметом договору факторингу є передання фактором грошових коштів клієнту у якості фінансування, що здійснюється за плату та з переданням клієнтом фактору права грошової вимоги до третьої особи. Відповідно до п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023/01 права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Пунктом 7.2. вказаного договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору /а.с.48/. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) п. 1 ч. 1\~ст.512 ЦК України). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). При цьому договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18), а правова природа відповідного договору незалежно від його назви 2 визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі № 910/16579/20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 зазначене розмежування здійснено за декількома критеріями, перший з яких це мета укладення правочинів. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18. Отже, підсумовуючи вищевикладене, укладений договір не є договором факторингу, оскільки не має за мету фінансування новим кредитором первісного кредитора, адже за його змістом: - право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 договору); - оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням\~1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.). Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прав вимоги кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що у встановленому законом порядку договори факторингу не оскаржені та є дійсними. За таких обставин, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 4259990, укладеним 21.08.2021 року. Проте, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 2 850,00 грн., з наступних підстав. З п. 1.5.1 кредитного договору № 4259990 від 21.08.2021 року вбачається, що позичальник має сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 2 850,00 грн., яка нараховуються за ставкою 19% від суми кредиту одноразово (а.с.23). 10.06.2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Зазначений Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. За правилами ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2\~ст. 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі № 755/11636/21, від 08.02.2023 року у справі № 168/349/20, та постанові Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 755/9486/21. Крім того, відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168\~(далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язанні в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо). Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві. Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп\\2011). Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу. Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. Таким чином, п. 1.5.1 кредитного договору № 4259990 від 21.08.2021 року щодо обов`язку позичальника сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 2850 грн., яка нараховуються за ставкою 19% від суми кредиту одноразово, в силу\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемним. Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2850 грн. Згідно ч.ч. 1,5,6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~у разі відмови в позові - на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 97,25%, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи у розмірі 2\~355,80 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15\~560 грн.

Outcome: partial