Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

30 травня 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс», через систему «Електронний суд», звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №Р25.22064.005707528 від 23 вересня 2019 року в сумі 70 040,01 гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 23 вересня 2019 року між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р25.22064.005707528. Даний договір за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору страхування. Відповідно до умов договору, AT "Ідея Банк" взяв на себе зобов`язання видати позичальнику кредит в розмірі 31 186 гривень для власних потреб, а позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається на строк 60 місяців, розмір процентної ставки - 1,99% річних. На виконання умов кредитного договору АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачем не здійснювала своєчасно платежі в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строки, вказані в договорі, чим суттєво порушила взяті на себе зобов`язання. 25 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та позивачем укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило позивачу права вимоги, а позивач набув права вимоги, що належали AT «Ідея Банк», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між AT «Ідея Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості, в тому числі за даним договором факторину позивачу відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача. Новий кредитор жодних нарахувань за договором з моменту набуття права вимоги не здійснював. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, а тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за кредитним договором №Р25.22064.005707528 від 23 вересня 2019 року становить: 70 040,01 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 30 961,82 грн, заборгованість по відсотках - 1 935,24 грн, заборгованість за іншими процентними платежами - 37 142,95 грн. Вказана сума заборгованості за кредитним договором залишається несплаченою відповідачем, а тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів і просить суд стягнути з відповідача на його користь утворену суму заборгованості, а також судові витрати у справі. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу у його відсутність, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляла. Правом на подання відзиву не скористалася. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 23 вересня 2019 року між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р25.22064.005707528. Даний договір за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору страхування. Відповідно до умов договору, AT "Ідея Банк" взяв на себе зобов`язання видати позичальнику кредит в розмірі 31 186 гривень для власних потреб, а позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається на строк 60 місяців, розмір процентної ставки - 1,99% річних. На виконання умов кредитного договору АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачем не здійснювала своєчасно платежі в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строки, вказані в договорі, чим суттєво порушила взяті на себе зобов`язання. 25 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та позивачем укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило позивачу права вимоги, а позивач набув права вимоги, що належали AT «Ідея Банк», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між AT «Ідея Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості, в тому числі за даним договором факторину позивачу відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача. Новий кредитор жодних нарахувань за договором з моменту набуття права вимоги не здійснював. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, а тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за кредитним договором №Р25.22064.005707528 від 23 вересня 2019 року становить: 70 040,01 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 30 961,82 грн, заборгованість по відсотках - 1 935,24 грн, заборгованість за іншими процентними платежами - 37 142,95 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Р25.22064.005707528 від 23 вересня 2019 року. Копією платіжної інструкції №9217 від 25 липня 2023 року підтверджується, що позивач сплатив на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" (нині АТ "Ідея Банк") суму коштів, обумовлену договором факторингу за відступлення права грошової вимоги до боржників. Застосовані норми права. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно д ост. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Фінансовими вважаються такі послуги - надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є факторі клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до п .1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Верховний суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. АТ «Ідея Банк» та відповідач підписали кредитний договір, який містить інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання. Кредитний договір підписав відповідач, що підтверджує отримання та ознайомлення його з інформацією про умови кредитування, й про орієнтовну вартість кредиту, зважаючи на обрані ним умови кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит. Суд зазначає, що відповідно до договору факторингу відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, відступлення право вимоги за кредитним договором, зокрема позивач є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем. Відповідач належно взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, через що має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 70 040,01 гривень. Відповідач заперечень щодо позову не подав, а суд самостійно не може поставити під сумнів, що умови кредитного договору розроблені АТ «Ідея Банк», які діяли на час його підписання не були зрозумілі відповідачу і не доведені до його відома, включаючи й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки, та порядку їх нарахування. Таким чином, у відповідача виникає обов`язок у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Зважаючи на норми закону, умови кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому їх потрібно задовільнити. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2 422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №352 від 01 травня 2025 року. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved