Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом до [PERSON] про\~стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тими обставинами, що позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чиним, відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позивачем до позовної заяви не долучено доказів, які б підтверджували факт зареєстрованого (фактичного) місця проживання (перебування) дитини разом із позивачем, що позбавляє суд можливості перевірити наявність у позивача права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина. Позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтвердив місце проживання [PERSON] з нею. Також зазначив, що з жовтня 2024 року дитина проживає за кордоном та знаходиться на повному утриманні у Caritas Welcome Lend, також на дитину оформлена опіка Caritas Welcome Lend. Рішення щодо виїзду дитини за кордон було прийнято спільно з матір`ю [PERSON] , та виїжджали за кордон ми всі разом я, [PERSON] та [PERSON] , тобто під час виїзду дитини за кордон його матір була обізнана про причини виїзду та передачу дитини під опіку Caritas Welcome Lend. Таким чином на час звернення до суду [PERSON] проживає за кордоном - в Австрії та перебуває перед опікою Caritas Welcome Lend, що виключає його проживання з матір`ю та знаходження на її утриманні. Таким чином, знаходження дитини під опікою Caritas Welcome Lend та проживання в Австрії виключає у даному випадку можливість застосування положень ч. 3 ст. 181 СК України, так як право на стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дитина та той з батьків, який здійснює утримання дитини. У зв`язку із чим просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відмовити у повному обсязі та розглянути справу без його участі. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 29.11.2007р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. З перекладу заяви Caritas Welcome Lend, яка була подана до Ювенального відділу міста Грац 11.10.2024, вбачається, що [PERSON] є неповнолітнім шукачем притулку, який прибув до Австрії без жодних повнолітніх супроводжуючих осіб (батьків, інших родичів/знайомих). Це у свою чергу підтверджує те, що дитина виїхала на проживання самостійно без матері/батька та знаходиться на утриманні Caritas Welcome Lend. Знаходження неповнолітнього [PERSON] під опікою Caritas Welcome Lend підтверджується рішенням «Передача здійснення опіки та виховання» GZ:Jh-150616/2024, видане Дитячо-юнацьким відділом землі Штирія, Відділом у справах молоді та сім`ї, відповідно до рішення Окружного суду Грац Захід № 10,215, GZ 8 Ps 275/22. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1,3\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст.\~51\~Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.\~182\~СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~183\~Сімейного Кодексу\~України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.\~18\~СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, того, що ненадання позивачем суду під час розгляду цивільної справи належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зареєстрованого (фактичного) місця проживання (перебування) дитини разом із позивачем, що позбавляють суд можливості вирішити питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю позивачем, тому суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed