Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №08053-09/2022 від 09.09.2022 року у розмірі 46800,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 09 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08053-09/2022. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК Інвеструм» перерахувало [PERSON] на банківську картку [NUMBER] кошти у розмірі 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 14 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (яке в подальшому було перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитними договорами, а тому числі і за кредитним договором № 08053-09/2022 від 09 вересня 2022 року. У зв`язку із невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, у нього утворилася заборгованість, яка складає 08053-09/2022 грн., з яких: 12 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 34 800,00 грн. - заборгованість по відсотках, що в загальному розмірі становить 46 800,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. З вказаних обставин позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2025 було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи за відсутності свого представника. Також вказано, що у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причинити своєї неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що стороною позивача не викладено заперечень щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено договір фінансового кредиту № 08053-09/2022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 12 000,00 грн., строк дії кредиту - 25 днів - до 03 жовтня 2022 року; денна процентна ставка фіксована - 2,5%. Згідно пункту 2.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Вказаний договір позики підписаний електронним підписом позичальника W 236, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7 договору, реквізити та підпис сторін. Додатком № 1 до договору є графік платежів, у якому зазначена періодичність платежів, розмір реальної процентної ставки,загальна вартість кредиту. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 08053-09/2022 від 09 вересня 2022 року було підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора W 236. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюються до укладених в письмовій формі. Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 09 вересня 2022 року о 11:55:19 год. було здійснено успішний переказ коштів у сумі 12 000,00 року на карту [NUMBER] . Отже, вбачається, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 12000,00 грн. на умовах передбачених договором. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитних коштів та користування ними. 14 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу від 14 квітня 2023 року № 14042023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 08053-09/2022 від 09 вересня 2022 на загальну суму 46 800,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума основного боргу, 34 800,00 грн. - сума прострочених процентів. Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25 березня 2024 року, назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» було змінено на ТОВ «Свеа Фінанс». Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Інвеструм» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «Свеа Фінанс» за кредитним договором № 08053-09/2022 від 09 вересня 2022 року. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвеструм» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі46 800,00грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума основного боргу, 34 800,00 грн. - сума прострочених процентів. Матеріали містять розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися у період з 09 вересня 2022 року (дата видачі кредиту) по 02 січня 2023 року включно. Разом з тим, згідно пункту 2.1 договору вбачається, що кредит надавався строком на 25 днів, та згідно відомостей, які містяться у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, проценти за користування кредитом складають 7500,00 грн. Розділом 2 договору передбачений порядок нарахування процентів за користування кредитом у строк, що перевищує строк зазначений у пункті 1.2 договору, однак з умов договору не зрозуміло, яким саме чином позичальником було визначено строк нарахування процентів за користування кредитом до 02 січня 2023 року (відповідно до графіку заборгованості). Відповідно до пункту 3.5 правил надання коштів у позиву у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Інвеструм», пролонгація відбувається у разі запиту клієнтом відповідної послуги - продовження строку користування кредитом. Відповідно до пункту 3.20 Правил, строк надання кредиту не може перевищувати 30 календарних днів. Відомостей про укладення додаткових угод про відстрочку виконання зобов`язання або про пролонгацію дії договору матеріали справи не містять. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Таким чином, стягненню із відповідача підлягає сума процентів нарахована станом на 03 жовтня 2022 року (тобто станом на день закінчення строку дії кредитного договору), що згідно умов договору складає 7500,00 грн. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 19 500,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500,00 грн. - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором про надання фінансового кредиту № 08053-09/2022 від 09 вересня 2022 року в розмірі 19500,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500,00 грн. - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,68% - задоволена частина позовних вимог) у розмірі 1009,17 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial