Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 95632838000 від 20.09.2019 р. в сумі 30\~413,98,00 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 95632838000 від 20.09.2019 р. 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 275, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30\~413,98 грн., з яких 14\~709,03 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~704,95 грн. заборгованості за відсотками. Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 95632838000 від 20.09.2019 р. в сумі 30 419,98 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 02.04.2025 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду\~від 17.04.2025\~року заяву\~про перегляд\~заочного рішення\~задоволено,\~скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2025 по справі № 489/10416/24 (провадження № 2/489/1076/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Направлене на його адресу поштове повідомлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В заяві про перегляд заочного рішення просив зупинити провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведенні й воєнний стан, на що суд зазначає наступне. Дослідивши матеріали справи суд, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 частини першої статті 251\~ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253\~ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року). Так, відповідачем надано посвідчення [NUMBER] від 19 жовтня 2019 року, з якої вбачається, що заявник є учасником бойових дій та відповідно до копії довідки форми 5 перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Проте надані заявником копії документів не містять інформації про виконання заявником бойових завдань у зоні бойових дій, достатніх доказів того, що військова частина [NUMBER] переведена на воєнний стан т/або залучена до проведення антитерористичної операції, бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Окрім того, суд враховує, що клопотання про зупинення провадження було подано відповідачем особисто направлено поштою, що свідчить про наявність можливості відповідача брати участь у розгляді справи дистанційно або через представника (адвоката). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Відтак, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 20.09.2019 між АТ «Укрсиббанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 95632838000 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов пунктів 2.1 3 кредитного договору позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 5 000,00 грн. строком до 10.10.2021 року зі сплатою за користування кредитом 55% річних від суми кредиту. Кредитний договір було підписано відповідачем власноруч 20.09.2019 р. 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 275, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30\~413,98 грн., з яких 14\~709,03 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~704,95 грн. заборгованості за відсотками. Із змісту позову та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач погашення кредиту не здійснював. При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання. За правилами статей\~526, 530, 610 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою\~статті 1054\~ЦК\~України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628\~ЦК\~України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 1 частиною першою\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц.\~ Як встановлено судом, відповідач повідомлявся про зміну кредитора в зобов`язаннях та порядок погашення заборгованості новому кредитору, але погашення заборгованості не здійснив. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми права, а також доведеність позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1 514,00 грн., в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належним та допустимих доказів понесення таких витрат, а також їх оплати у встановленому законом порядку.

Outcome: partial