Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 9 446,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та стягнуто з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 399 грн. 67 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 грн., а всього стягнути 23 669 грн. 67 коп. Рішення суду набрало законної сили та видано виконавчий лист. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. Так, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження [INFO] щодо примусового виконання рішення суду. 12.07.2024 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [INFO] у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 14.02.2022 року в повному обсязі. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №753/21806/21 - 15.02.2022 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі- 11.07.2024 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 14 лютого 2022 року Дарницьким районним судом м. Києва було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та стягнуто з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 399 грн. 67 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 грн., а всього стягнути 23 669 грн. 67 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду набрало законної сили та видано виконавчий лист. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. Так, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження [INFO] щодо примусового виконання рішення суду. 12.07.2024 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [INFO] у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 14.02.2022 року в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та виконав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року, лише 12 липня 2024 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України починаючи з 15.02.2022 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі - 11.07.2024 року. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати нараховані у зв`язку з невиконанням рішення суду, яким стягнуто суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 399 грн. 67 коп. Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, що становить 21 399,67 грн., 3% річних та інфляційних втрат нарахованих за період з 15.02.2022 року по 11.07.2024 року складає 9 446,50 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом. Виходячи з наведеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved