Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У березні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 19.01.2021 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферта) №200320457, згідно з умовами якого якого відповідачці було відкрито рахунок для надання, повернення та обліку кредитних коштів, надано кредит у сумі 41930,00 грн. на строк 1096 днів, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними його умовами кредитних договорів. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення №GL1N426202/1, згідно якого право вимоги до [PERSON] від АТ «Банк Форвард» перейшло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». З метою досудового врегулювання спору, позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідачу було надіслано письмову Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 23717877 від 04.03.2025 року, яка залишена останньою без відповіді. З огляду на зазначене, позивач змушений звертатися до суду з вимогою про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором №200320457 від 19.01.2021 року у розмірі 41173,26 грн., з яких: 22783,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,91 грн. заборгованість за відсотками; 18388,50 грн. заборгованість за комісією, та понесених судових витрат. Ухвалою суду від 11.03.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному позовному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2025 року представник відповідача визнала позовни вимоги частково в частині стягнення тіла та відсотків за кредитом, та заперечила щодо стягнення нарахованої комісії. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.01.2021 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №200320457, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 41930,00 грн. на строк 1096 днів, процентна ставка фіксована 0,01% річних, реальна річна процентна ставка 116,76 % річних. Також, згідно паспорта споживчого кредиту встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,29% щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, та плату за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «SMS-сервіс» у сумі 35 грн. щомісячно. У Анкеті-Заяві про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард»,\~зазначено, що [PERSON] проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою: просить відкрити їй поточний рахунок у гривні на її ім`я (п.1.1. Анкети). Згідно з п. 1.2. Анкети відповідачка підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору банківське обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДБО), яка розміщена на Сайті АТ «БАНК ОРВАРД» https://www.forward-bank.com, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних посередньо при прийнятті ДБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що вона може обирати будь-які передбачені ДБО послуги. [PERSON] підтвердила, що ця Анкета-заява разом з Публічною пропозицією АТ «Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Тарифами складає Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), укладання якого вона підтвердила та зобов`язалась виконувати його умови; ознайомлена з даними документами (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення. Згідно з графіком платежів за продуктом Швидкі гроші: відповідачеві надано інформацію щодо дати видачі та дат платежів щодо сплати суми кредиту №200320457 та проценти за користування ним. Відповідно до наданих позивачем виписок по особовим рахункам угоди №200320457 від 19.01.2021 року, за період з 15.01.2021 по 10.06.2023 та розрахунку заборгованості за договором кредиту №200320457 від 19.01.2021 року розмір заборгованості [PERSON] становить 41173,26 грн., з яких: 22783,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,91 грн. заборгованість за відсотками; 18388,50 грн. заборгованість за комісією. Часткова сплата відповідачкою платежів на виконання договору підтверджує визнання нею умов укладеного договору. 25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги за кредитним договором №200320457 від 19.01.2021 року до [PERSON] , від АТ «БАНК ФОРВАРД» перейшло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідно до додатку №1 до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги реєстру договорів, прав вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 41173,26 грн., з яких: 22783,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,91 грн. заборгованість за відсотками; 18388,50 грн. заборгованість за комісією. У зв`язку з наявністю заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості за вих. № 23717877 від 04.03.2025 року, яка залишена останньою без відповіді. Відповідач не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що вбачається з розрахунків заборгованості за договорами. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщоінше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати протии вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржникомз обов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц. З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання за кредитним договором №200320457 від 19.01.2021 року перед [PERSON] виконано у повному обсязі та надано відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Водночас, в порушення вимог Договору та чинного законодавства, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, представник [PERSON] підтвердила факт визнання відповідачкою вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а тому слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22783,85 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 0,91 грн. Водночас, щодо стягнення комісії за кредитом у розмірі 18388,50 грн. суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позивача про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у цивільній справі № 496/3134/19 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць,є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Незаконність стягнення банком супутніх платежів, зокрема, комісій за обслуговування кредитної заборгованості, встановлена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1746цс16 від 16.11.2016 року, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319, Постанові Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року, справа № 496/3134/19; Постанові ВС України від 18 лютого 2023 року, справа № 168/349/20. Тому, в частині стягнення з відповідачки комісії у розмірі 18388,50 грн. слід відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 22784,76 грн., з яких 22783,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,91 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1340,53 грн. (22784,76х2422,40:41173,26). Таким чином, на підставі викладеного,

Outcome: approved