Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданої позовної заяви вказано, що 03.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 3547280424. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 10000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1, п.2.6.2 та п. 2.6.3 цього Договору, його додатків. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Внаслідок не виконання належним чином умов договору [PERSON] допустив заборгованість, яка станом на день подання позовної заяви становить 77980,00 грн., з яких 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 67980,00 грн. заборгованість за процентами. Відтак, відповідач перед позивачем має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В. від 11.06.2024 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Враховуючи, що представник позивача в позові зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про строк подання відзиву та не подала відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини: В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 3547280424. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно електронного листа від 03.04.2024 року о 18:42, відправленого ТОВ «Іннова Фінанс» на електронну пошту відповідача: [INFO] вбачається, що для продовження оформлення кредиту необхідно підписати «Паспорт кредиту» та «Кредитний договір». Унікальний одноразовий ідентифікатор для «Паспорт кредиту» - [NUMBER]. Унікальний одноразовий ідентифікатор для «Кредитний договір» - [NUMBER]. Згідно Договору надання грошових коштів у позику №3547280424 від 03.04.2024 року та Паспорту споживчого кредиту вбачається, що відповідні документи були підписані відповідачем за допомогою унікальних одноразових ідентифікаторів - [NUMBER] та [NUMBER], відповідно, 03.04.2024 року о 19:12 год. Відповідно до п. 2.2 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 10000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1, п.2.6.2 та п. 2.6.3 цього Договору, його додатків. Згідно умов вище вказаного договору строк позики складав 360 днів, стандартна процентна ставка - 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору, занижена процентна ставка в день - 1,4%, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Відповідно до п. 2.7 Договору, мета отримання кредиту-споживчі (особисті ) потреби. Відповідно до п. п. 2.8, Орієнтовна процентна ставка на дату укладання договору складає: відповідно до п. п. 2.8.1, 2.8.2 договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541.10%, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 22685,13 % річних. Відповідно до п. 3.1 Договору Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» підтверджується повідомленням ТОВ ФК «Контактовий дім» від 05.02.2025 № 7/7313 про здійснення успішної операції, згідно договору з ТОВ «Іннова Фінанс» №160523/1 від 16.05.2023 року: № транзакції - 1388948263; сума - 10000,00 гривень; дата прийняття - 03.04.2024 19:12; номер замовлення - 77f2с3b6-e258-44ea-8f1f-3628faa96009; номер картки - [NUMBER] ; ПІБ - [PERSON] . У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше за один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (пункт 6.4. договору). Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, узгодивши умови договору. За розрахунком позивача, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору № 3547280424 у відповідача станом на 06.02.2025 утворилась заборгованість у сумі 77980,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 67980,00 грн. заборгованості за відсотками. Загальна кількість днів прострочення зобов`язання 309. Разом з тим, окрім фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів, позивач також просить стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, розмір якої згідно з розрахунком заборгованості становить 67980,00грн (309 днів *10000,00грн *2,2%). Перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми відсотків за користування кредитними коштами у межах заявленого позивачем періоду стягнення, суд зазначає таке. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування визначає Закон України «Про споживче кредитування», який також регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою статті 3 цього Закону. 24.12.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-ІХ від 22.11.2023 року), яким, серед іншого, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частинами чотири шість. Так, у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 року) визначено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас у п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року розмір денної процентної ставки не повинен бути більшим 2,5 %, з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року не більше 1,5%, а з 20.08.2024 року не більше 1 %. Як вже було зазначено, 03.04.2024 року сторони уклали кредитний договір і 03.04.2024 року відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти, які були перераховані на належний йому картковий рахунок. Умовами кредитного договору № 3547280424 від 03.04.2024 року передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2,2 % в день у межах строку кредиту (п. 2.6.1 договору). Денна процентна ставка за цим договором розрахована за формулою, наведеною у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та визначена у розмірі 2,20 % (п. 2.10.3.1 договору). Тобто розмір процентної ставки в день (плата за користування кредитними коштами) дорівнює розміру денної процентної ставки (загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту). Отже, зважаючи на наведені вище вимоги закону та поетапне зменшення максимального розміру денної процентної ставки, суд вважає за необхідне провести власний розрахунок заборгованості відповідача зі сплати відсотків за кредитним договором №3547280424 від 03.04.2024 року. Оскільки нарахування відсотків відповідно до погодженої сторонами процентної ставки (2,2 %) з 03.04.2024 року до 21.04.2024 року узгоджується з вимогами п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», суд визначає розмір заборгованості зі сплати відсотків за вказаний період у розмірі 4180,00 грн. (19 днів * 10000,00 грн. * 2,2 %). З 22.04.2024 року до 19.08.2024 року заборгованість відповідача зі сплати відсотків становить 18000,00 грн. (120 днів * 10000,00 грн. * 1,5 %). З 20.08.2024 року до 06.02.2025 року - 17100,00 грн. (171 день * 10000,00 грн. * 1 %). Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 3547280424 від 03.04.2024 року становить 49280,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 39280,00 грн. заборгованість за процентами. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1 ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів, судом встановлено, що 03.04.2024 року сторони в електронній формі уклали кредитний договір, на підставі якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало [PERSON] кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідач, в свою чергу, отримав надані позивачем кошти, проте належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, чим допустив заборгованість. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги те, що відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем даного обов`язку таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України. З урахуванням проведеного судом розрахунку заборгованості відповідача по відсоткам за користування кредитними коштами, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1220,21 гривень.

Outcome: partial