Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

21 липня 2025 року ТОВ «Коллект центр» звернувся через\~підсистему «Електронний суд» до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за Договорами № 103966618 від 18.08.2021 року, № 4926280 від 06.08.2021 року у розмірі 97650,00 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 103966618. 06.08.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 4926280. Згідно п. 1.1 вказаних договорів Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі\~кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі\~плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Сума позики за Договором № 103966618 становить 5000,00 грн; сума позики за Договором № 4926280 становить 7000,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Договорів кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 30.11.2021 року було укладено договір № 30-11-65, відповіФдно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103966618 . 29.11.2021 року було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4926280. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 103966618, №4926280. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 103966618 від 19.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 43925,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 38375,00 грн, заборгованість за комісіями - 550,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 4926280 від 06.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 61775,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 54075,00 грн, заборгованість за комісіями 700 грн. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві прохав розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач направив заяву, згідно якої позовні вимоги не визнає, з`явитись до суду не має можливості, в зв`язку з перебуванням на військовій службі, відзиву на позов не направив. Згідно ч.3\~ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні 29 вересня 2025 року завершено розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 18.08.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 103966618 (а.с. 14-18). Відповідно до\~п.\~1.1\~Договору,\~Кредитодавець зобов`язався\~на умовах,\~визначених цим\~договором,\~на строк,\~визначений п.\~1.3\~договору,\~надати позичальнику\~грошові кошти\~(фінансовий\~кредит)\~у сумі,\~визначеній у\~п.\~1.2\~договору (далі\~кредит),\~а позичальник\~зобов`язався\~повернути Кредитодавцю\~кредит,\~сплатити комісію\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом\~(далі\~плата)\~у встановлений\~п.\~1.4\~договору термін\~та виконати\~інші зобов`язання\~у повному\~обсязі на\~умовах та\~строки/терміни,\~що визначені\~договором.\~Сума кредиту\~ становить\~5000,00\~грн;\~кредит надається\~ строком\~на 30\~днів з\~18.08.2021\~року;\~термін повернення\~кредиту і\~сплати комісії\~за надання\~кредиту та\~процентів за\~користування кредитом\~(строк\~платежу)\~ 17.09.2021\~року (п.п.\~1.2-1.4\~Договору).\~Комісія за\~надання кредиту\~ 550\~грн,\~яка нараховується\~за ставкою\~11\~%\~від суми\~кредиту одноразово\~(п.\~1.5.1\~Договору).\~Проценти за\~користування кредитом\~ 1875\~грн,\~які нараховуються\~за ставкою\~1,25\~%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом\~(п.\~1.5.2\~Договору).\~Відповідно до\~п.\~2.1\~Договорів кредитні\~кошти надаються\~позичальнику шляхом\~переказу на\~картковий рахунок. Встановлено, що договір № 103966618 від 18.08.2021 року \~підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором F60393 (а.с.29). Також матеріали справи містять додатки до Договору № 103966618, а саме: графік платежів за Договором, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву на кредит № 103966618 від 18.08.2021\~позичальника [PERSON] , за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 5000 грн 00 коп у валюті: Українська гривня, строк кредиту: 30 днів з 18.08.2021, дата повернення 17.09.2021, сума повернення 7425 грн (а.с. 18-20). Згідно квитанції, 18.08.2021 року здійснено переказ 5000 грн, призначення платежу кошти згідно договору 103966618 (а.с.29 на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 103966618, заборгованість [PERSON] , станом на 03.07.2025 року, складає 43925,00 грн та складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 38375,00 грн, заборгованість за комісіями - 550,00 грн (а.с.33, 36). 06.08.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4926280 (індивідуальна частина) (а.с. 7-11). Відповідно до\~п.\~1.1\~Договору,\~Кредитодавець зобов`язався\~на умовах,\~визначених цим\~договором,\~на строк,\~визначений п.\~1.3\~договору,\~надати позичальнику\~грошові кошти\~(фінансовий\~кредит)\~у сумі,\~визначеній у\~п.\~1.2\~договору (далі\~кредит),\~а позичальник\~зобов`язався\~повернути Кредитодавцю\~кредит,\~сплатити комісію\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом\~(далі\~плата)\~у встановлений\~п.\~1.4\~договору термін\~та виконати\~інші зобов`язання\~у повному\~обсязі на\~умовах та\~строки/терміни,\~що визначені\~договором.\~Сума кредиту\~ становить\~7000,00\~грн;\~кредит надається\~ строком\~на 30\~днів з\~06.08.2021\~року;\~термін повернення\~кредиту і\~сплати комісії\~за надання\~кредиту та\~процентів за\~користування кредитом\~(строк\~платежу)\~ \~05.09.2021\~року (п.п.\~1.2-1.4\~Договору).\~Комісія за\~надання кредиту\~ 700\~грн,\~яка нараховується\~за ставкою\~10\~%\~від суми\~кредиту одноразово\~(п.\~1.5.1\~Договору).\~Проценти за\~користування кредитом\~2625\~грн,\~які нараховуються\~за ставкою\~1,25\~%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом\~(п.\~1.5.2\~Договору).\~Відповідно до\~п.\~2.1\~Договорів кредитні\~кошти надаються\~позичальнику шляхом\~переказу на\~картковий рахунок. Встановлено, що договір № 4926280 від 06.08.2021\~підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором J 59266 (а.с.26). Також матеріали справи містять додатки до Договору № 4926280, а саме: графік платежів за Договором, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву на кредит № 4926280 від 06.08.2021\~позичальника [PERSON] , за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 7000 грн 00 коп у валюті: Українська гривня, строк кредиту: 30 днів з 06.08.2021, дата повернення 05.09.2021, сума повернення 10325 грн (а.с. 11-13). Згідно довідки від 08.05.2025 року, виданої ТОВ ФК «Елаєнс», 06.08.2021 року здійснено платіж в сумі 7000 грн на картку [NUMBER] , призначення платежу за договором 4926280 (а.с.26 на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4926280, заборгованість [PERSON] , станом на 03.07.2025 року, складає 61775,00 грн та складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 54075,00 грн, заборгованість за комісіями 700 грн (а.с.32, 35). 29.11.2021 року було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4926280 (а.с.37-41, 47). 30.11.2021 року було укладено договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103966618 (а.с.42-46,48). 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 103966618, №4926280 (а.с.49-56). Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень\~ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.12, 13\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п.2 ч.1\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами. Згідно зст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст.530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитними договорами № 103966618 від 18.08.2021 року, № 4926280 від 06.08.2021 року перейшло до\~ТОВ «Коллект Центр » на підставі договорів факторингу. Вирішуючи позовні вимоги щодо розміру заборгованості за кредитними договорами суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за вказаними договорами щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 4926280 від 06.08.2021 в сумі 7000 грн та за кредитним договором № 103966618 від 18.08.2021 року в розмірі 5000 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків за кредитними договорами суд дійшов таких висновків. За змістом\~ст.1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором. Відповідно до ч. 1ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625ЦКУкраїни\~у розмірі, встановленому законом або договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). Слід зазначити, що позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування процентів за вказаними договорами після закінчення строку позики, крім того їх нарахування не відповідає положенням законодавства та умовам договорів. Таким чином не підлягає задоволенню стягнення відсотків з відповідача, нарахування яких виходить з межі строку кредитування, оскільки позивачем не доведено правомірності нарахування таких відсотків. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, суд вважає доведеними вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 103966618 від 18.08.2021 року в загальній сумі 6875 грн, з яких 5000 грн\~заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 1875 грн\~заборгованість за процентами; за Договором позики № 4926280 від 06.08.2021 року в загальному розмірі 9625 грн, з яких 7000 грн\~заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2625 грн\~заборгованість за процентами. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією, слід відзначити наступне. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови у справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3\~ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-ІІІ), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17). Враховуючи викладене, в частині позовних вимог про стягнення комісії за Договором № 103966618 від 18.08.2021 року в сумі 550 грн та за Договором № 4926280 від 06.08.2021 року в сумі 700 грн слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1, 2статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Коллект Центр » при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією № 0537070019 від 11.07.2025 року (а.с.77). Оскільки позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено частково (на 16,90 %), судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 409,38 грн. Згідно ч. 1, 3 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 4ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 1 липня 2024 року, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 73 від 02 червня 2025 року, витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 25000 грн. Суд позов задовольнив частково на загальну суму 16500 грн. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4225 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial