Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ"звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №8883896 від 28.02.2025, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.02.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №8883896, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн., строком на 352 дні, зі сплатою процентів у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (1035 грн.), за порушення строків повернення кредиту передбачено неустойку - 300,00 гр. за кожен день понадстрокового користування. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" виконало свої зобов`язання, передав відповідачеві грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Відповідач же умов договору позики належним чином не виконувала. 26.06.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ" було укладено договір факторингу №26/06/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №8883896 від 28.02.2025 в сумі 23710,00 грн, з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4675,00 грн. - сума заборгованості за процентами, 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 12000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконує, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №8883896 від 28.02.2025 в розмірі 23710,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Рух справи та процесуальні рішення 21.07.2025 позовна заява надійшла до суду та була передана на розгляд судді. 24.07.2025 у справі відкрите провадження, вирішено розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування документів від АТ «Універсал Банк». Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Перший розгляд призначено на 01.09.2025, відкладено на 29.09.2025. 04.08.2025 надійшла відповідь від АТ «Універсал Банк». 04.08.2025 представник позивача подала клопотання про витребування додаткової інформації від АТ «Універсал Банк». 05.08.2025 клопотання задоволене. 11-12.08.2025 на виконання ували суду від АТ надійшла відповідь. Позиції сторін Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, надіслав заяву про розгляд за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач,будучи належним чином повідомленою про розгляд справи шляхом надіслання рекомендованої кореспонденції на зареєстровану адресу її проживання, яка повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідне оголошення було опубліковане на сайті судової влади. Відзиву на позов відповідач не подала, як і будь-яких інших заяв чи клопотань. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №8883896 (а.с.9-16). За умовами даного договору сторони погодили: - сума кредиту становить 6000,00 грн.; - строк позики - 352 дні; - розмір першого обов`язкового платежу 2289,00 грн.; - період сплати Мінімального обов?язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 22 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 22 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 22 днів користування. Кількість мінімальних обов?язкових платежів становить 15. - Дата сплати Першого обов`язкового платежу 21.03.2025; - комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (1035,00 грн.); - процентна ставка (базова)/день - 1,99 % (фіксована); - процентна ставка за день (не застосовується в період карантину) - 0,95 % (п.2.2.8); - дата повернення позики 14.02.2026; - орієнтована загальна вартість позики 27099,00 грн.; - неустойка - 300 грн. в день; - договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (Оферти), та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно копії довідки про ідентифікацію, виданої представником ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (а.с.16,зворот), вбачається, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №8883896 від 28.02.2025 ідентифікована ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 841024, час відправки ідентифікатора позичальнику 28.02.2025 04:56:48, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор wwxxttoo990@gmail.com. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши відповідачеві на її банківський картковий рахунок№ [NUMBER] кошти в сумі 6000,00 грн., про що свідчить копія платіжної інструкції №69f94816-2246-4b9f-bc7c-3cd072e2f9e8 від 28.02.2025 (а.с.18), копією довідки ТОВ "ФК "ФІНЕКСПЕРТ"від 26.06.2025 Вих.№КД-000035143/ТНПП (а.с.17,зворот). Відповідач же умов договору позики належним чином не виконувала, користуючись кредитними коштами, що підтверджено рухом коштів по її рахунку, отриманому від АТ «Універсал Банк», платежів на погашення взятих на себе зобов`язань, не вносила. 26.06.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ" було укладено договір факторингу №26/06/25 (а.с.19-26). Згідно п. 1.1. договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права і вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений Договором спосіб. Згідно п. 2.1.3 договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання сторонам відповідного реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників Сторін у порядку, визначеному цим Договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО» є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги. Відповідно Реєстру прав вимоги № 26/06/25-01 від 26.06.2025 (а.с.26,зворот-29) ТОВ "ФІНПРОММАРКЕТ" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №8883896 від 28.02.2025 в сумі 23710,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за тілом; 4675,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 12000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Саме такий розмір заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, зазначено у наданому представником позивача розрахунком (а.с.8). Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №8883896 від 28.02.2025. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики №8883896 від 28.02.2025 належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за договором кредитної лінії, відповідач порушує свої зобов`язання за ним. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором кредитної лінії №8883896 від 28.02.2025 у добровільному порядку не сплатила, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості в частині тіла кредиту (6000,00 грн.) та нарахованих відсотків (4675,00 грн.) Щодо стягнення комісії 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що за кредитними договорами встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Суд встановив, що в укладеному сторонами кредитному договорі не передбачено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договорів комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Відтак у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованою комісією у сумі 1035 грн. слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості за нарахованою пенею. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидами якої є штраф та пеня (ст.549 ЦК України). Положеннями ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. П.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 14.07.2025 , №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 7серпня 2025 року строком на 90 діб. Відтак нарахування пені відповідачем в період воєнного стану прямо заборонено законом, а відтак, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи вкладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків, в іншій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 45,02%, стягненню підлягає 1090,57 грн. судового збору (2422,40 грн. Х 45,02% : 100%) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн, оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: договором про надання правничої допомоги № 01-11\\24 від 01.11.2024, витягом з Акту приймання-передачі послуг, платіжною інструкцією на підтвердження оплати наданої правничої допомоги, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно до яких сторони узгодили, що вартість наданої послуги з правничої допомоги складає 3500 грн., яка була перерахована адвокату. Суд вважає, що, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, правнича допомога була надана, і ціна у 3500 грн. відповідає принципам розумності, співмірності. (а.с.51). На підставі викладеного,

Outcome: approved