Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Заявниця\~звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті її матері на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації смерті її матері через відсутність відповідного документу про смерть встановленого зразка (а.с. 1 3). Заявниця і представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 3, 21 22). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Заявниця є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 січня 1986 року і свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 березня 2011 року (а.с. 14, 15). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 червня 2023 року, [PERSON] померла [INFO] в місті Донецьку (а.с. 8). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Донецьк включене в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вирішуючи дану справу, суд зважає на таку інформацію, що викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі від 11 квітня 2017 року № 9-697/0/4-17. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1\~ЦПК України. Також, суд застосував практику Європейського суду з прав людини стосовно так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.\~Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів, встановлено, що матір заявниці дійсно померла [INFO] в місті Донецьку, а тому, суд приходить до висновку\~про доведеність зазначеного факту. За таких обставин, заяву слід задовольнити як обґрунтовану. Даний факт встановлено з метою надання заявниці можливості зареєструвати смерть своєї матері для подальшого оформлення спадкових прав. На підставі частини четвертої статті 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved