Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

За позовом сторона позивача просить: 1) розірвати договір оренди землі № б/н від 14 вересня 2018 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «Антарія-Агро», відносно земельної ділянки площею 2,8675 га, яка розташована на території Старогутківської сільської ради Чернігівської області, кадастровий номер 7424786000:06:064:0001, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що за 2022-2023 роки відповідачем систематично порушувалися умови договору оренди землі, а саме не вчасно сплачувалася орендна плата, що в свою чергу є підставою для розірвання такого договору. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Тібеж Катерина Ігорівна, не прибули, представник позивача подала до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за її відсутності та без участі позивача (роздруківка на а. с. 49). Представник відповідача, фермерського господарства «Антарія-Агро», у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, на електронну пошту суду за підписом голови фермерського господарства «Антарія-Агро» Михайленка Олександра Васильовича надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за змістом якої заперечень проти задоволення позовних вимог не має (роздруківка на а. с. 60). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Позивач є власником земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 856 від 20.05.2020, виданого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т. В., оскільки [PERSON] є спадкоємцем прав та майна своєї померлої матері [PERSON] . Між стороною позивача (матір`ю позивача [PERSON] ) та стороною відповідача дійсно виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії договору оренди землі (а. с. 14-17), за змістом якого орендодавець (позивач) за плату передав орендареві (відповідачеві) земельну ділянку у володіння й користування на строк 15 років. При цьому орендар (відповідач) зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та положень земельного законодавства як це слідує з вимог ст.\~13 Закону України «Про оренду землі». Втім, відповідач (орендар) невчасно сплатив позивачеві (орендодавцеві) передбачені договором річні розміри орендної плати за 2022-2023 роки, чим суттєво порушив істотні умови укладеного договору оренди землі, окреслені в п. 4.3 згаданого договору, згідно із яким орендна плата має бути внесена до 31 грудня року, за який сплачується орендна плата. Згідно із\~приписами ч.\~2\~ст.\~651\~Цивільного кодексу\~України договір\~може бути,\~поряд з\~іншим,\~розірвано за\~рішенням суду\~на вимогу\~однієї із\~сторін у\~разі істотного\~порушення договору\~другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки у частині сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика судів касаційної інстанції. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. Також Верховний Суд у постанові у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) деталізував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є теж підставою для розірвання такого договору, оскільки відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладений й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому зауважено, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. За таких обставин, оскільки відповідачем вчинені суттєві порушення прав позивача за договором оренди землі, що полягають в систематичній несплаті орендної плати щонайменше за два роки, позов підлягає задоволенню повністю на підставі положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов повністю, суд переконаний у закономірності повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, та стягнення решти судового збору з відповідача на користь сторони позивача, а також у необхідності стягнення заявлених по справі витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved