Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, який визначений рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 у розмірі 1500,00 грн на утримання дитини [PERSON] на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що розмір аліментів визначених рішенням суду не дозволяє їй в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, а відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати більшу допомогу на утримання дитини. На думку позивача, для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою судді від 22.04.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 16). Позивач\~в судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі та позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 55). Відповідач до суду також не з`явився, однак, 22.09.2025 від його представника надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та участі відповідача, відмовити в задоволенні позову. Окрім того, від представника відповідача надійшло клопотання, в якому вона просить долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження сина від другого шлюбу. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, що вимагає від нього здійснювати додаткові витрати на спеціальну військову амуніцію та утримання закріпленої за ним автотехніки, тому відсутні обставини для зміни способу стягнення аліментів. На думку представника відповідача, позивачка жодних належних доказів погіршення її матеріального стану чи зміни її сімейного стану до матеріалів справи не додала (а.с. 43-54). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2018 Радомишльським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно на дитину, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 08.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Також судом встановлено, що за період з січня 2018 по жовтень 2024 інформація про доходи відповідача відсутня (а.с. 39, 41). Окрім того встановлено, що відповідач проходить військову службу та за період з листопада 2024 по червень 2025 включно отримав дохід в загальному розмірі 418517,34 грн (а.с. 39-40). Матеріали справи свідчать, що на утриманні відповідача перебуває син [PERSON] , [INFO] (а.с. 49). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другою\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 СК України\~регламентовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182\~СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, і навпаки). Вирішуючи спір, судом з матеріалів справи встановлено, що майновий стан відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача покращився, оскільки відповідач проходить військову службу й отримує грошове забезпечення. На переконання суду, народження сина [PERSON] не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вона вправі ставити питання про належний рівень матеріального забезпечення [PERSON] , яку відповідач в силу вимог сімейного законодавства зобов`язаний забезпечувати нарівні з іншими своїми дітьми. Незалежно від того, чи проживають батьки у шлюбі та чи створено ними інші сім`ї, вони зобов`язані надавати матеріальну допомогу, достатню для забезпечення життєво-необхідних потреб кожної своєї дитини. Однак, створення нової сім`ї та народження інших дітей враховується судом при визначенні конкретного розміру аліментів на утримання іншої малолітньої дитини. До того ж доводи представника відповідача про те, що останнім кошти витрачаються для купівлі військової амуніції, як обґрунтування значних витрат платника аліментів, судом оцінюються критично, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Отже на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved