Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100998151702 від 13.03.2018 у сумі 44880 грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що між\~акціонерним товариством\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~та [PERSON] \~13.03.2018\~укладено кредитний\~договір №\~100998151702.\~На підставі\~кредитного договору\~№ 100998151702\~видано кредит\~у сумі\~72148\~грн.Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 складає 44880 грн. 83 коп., з яких: - 21140 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 12 грн. 91 коп. заборгованість процентами; 23726 грн. 98 коп. заборгованість за комісією. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 100998151702 від 13.03.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Не погодившись із вимога позовної заяви позивача 25.07.2025 відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому остання прохає відмовити у задоволені позовних вимог повністю, визнати нарахування заборгованості за комісією за обслуговування у розмірі 51770 грн. 97 коп. незаконними та врахувати сплачені за цією комісією кошти у розмірі 28043 грн. 99 коп. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме несправедливість положень договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. Відповідно до умов кредитного договору № 100998151702 від 13.03.2018 сторони узгодили умови кредитування: тип кредиту кредит, сума кредиту 72148 грн., строк кредитування 24 місяці, процентна ставка, відсотків річних 0,01 %, процентна ставка фіксована, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. В п. 4 заяви-приєднання визначено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, фактично встановлено плату позичальника за обслуговування кредиту. Отже, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а тому положення п. 4 кредитного договору № 100998151702 від 13.03.2018 укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] щодо обв`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними. Вважає, що сума комісії, яка вже була сплачена нею повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку із чим сума заборгованості має бути зменшена. Сплачена сума комісії у розмірі 28043 грн. 99 коп. перевищує суму залишку боргу тіла кредиту та процентами. Відповідно до частини 1 статті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 05.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Частиною 8 статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в частині 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 13.03.2018 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100998151702, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 72148 грн. 00 коп. Зі змісту заяви № 100998151702 від 13.03.2018 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що відповідачка просить надати споживчий кредит у розмірі 72148 грн. 00 коп., строком на 24 місяців, та сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки у розмірі 0,01 % річних та розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, що також визначено у паспорті споживчого кредиту підписаного відповідачкою (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.27586720.45850.8810 від 13.03.2018 (а.с. 24). Згідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 04.02.2025 по кредитному договору № 100998151702 від 13.03.2018 [PERSON] має заборгованість в розмірі 44880 грн. 83 коп., з яких: - 21140 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 12 грн. 91 коп. заборгованість процентами; 23726 грн. 98 коп. заборгованість за комісією (а.с.25-28). 04.02.2025 АТ «ПУМБ» направив письмову вимогу - повідомлення відповідачу [PERSON] на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкетах на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була (зворотній бік а.с.21-22). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на 04.02.2025 у відповідачки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за кредитним договором № 100998151702 від 13.03.2018 мається заборгованість у зазначеному позивачем розмірі. Разом з тим, суд щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 100998151702 від 13.03.2018, зазначає наступне. Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~1 Закону\~України «Про\~споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Положеннями ч.\~2\~ст.\~8\~ Закону\~України «Про\~споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначила, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~11 Закону\~України «Про\~споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті\~11, частиною 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті\~11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією за кредитним договором № 100998151702 від 13.03.2018 у розмірі 23726 грн. 98 коп. задоволенню не підлягає. Водночас, суд враховуючи позицію відповідачки, вважає слушними її доводи, щодо зарахування неправомірно нарахованої комісії в розмірі 28043 грн. 99 коп., яка була сплачена нею за період з 13.04.2018 по 28.09.2020 у розмірі 28043 грн. 99 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 100998151702 від 13.03.2018 станом на 04.02.2025 та вважає необхідним зарахувати суму комісії у розмірі 28043 грн. 99 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 21140 грн. 94 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 12 грн. 91 коп. (а.с.25-26). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, витрати зі сплату судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed