Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

08.04.2024 року представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 08.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та позичальником, яким є [PERSON] (далі по тексту - Відповідач/Позичальник) було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681206538 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 2628718555 від 20.08.2020 р., що акцептована Відповідачем 20.08.2020 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Генерація і\~надсилання одноразового\~ідентифікатора,\~використаного для\~підписання Заявки\~і,\~відповідно,\~укладення Договору\~здійснюється наступним\~чином:\~клієнт на\~веб-сайтінатискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через API-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора CMC-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст 641, 644 Цивільного кодексу України. Пропозиція (Оферта) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № 2628718555 від 20.08.2020 р. в рамках Договору про надання позики № 0681206538 від 08.08.2020 р. підписано Позичальником 20.08.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в; якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою CMC-повідомлення на; телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської; картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано; грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, встановлених договором. 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0681206538 від 08.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № 0681206538 від 08.08.2020 р., що. укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідач, в порушення умов кредитного договору, не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 15.03.2024 року, на думку представника позивача у неї виникла кредитна заборгованість у сумі 90342,50 грн., яка складається з 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 57617,50 грн. заборгованості за процентами. Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатила, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним договором. Ухвалою суду від 23.04.2024 року у справі було відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву у якій вказував що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просив справу розглядати без їх присутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 20.08.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] на підставі заявки-анкети №2628718555 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0681206538 від 08.08.2020. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ договір. Згідно умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 7000 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом. ТОВ «Інфінанс» свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 7000 грн., що підтверджується квитанцією за сплату №63923378 від 20.08.2020 року, здійснену на карту відповідача через сервіс онлайн платежів www.iPay.ua. Сам факт укладення вказаного кредитного договору шляхом вчинення необхідного алгоритму дій, надання своїх персональних даних та підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора - електронного цифрового підпису на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору, що акцептована та отримання кредитних коштів стороною відповідача не оспорюється та під сумнів не ставиться. 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0681206538 від 08.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № 0681206538 від 08.08.2020 р., що. укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися, вимоги про визнання їх недійсними не заявлялися. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Тому суд не надає оцінку вказаним договорам факторингу та вважає позивача новим кредитором у даному зобов`язанні у контексті ст.ст. 512, 514 ЦК України, що наділений правом вимоги до відповідача у даній справі. З письмових матеріалів справи слідує та не заперечується стороною відповідача, що відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів жодному з кредиторів не виконувала. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 15.03.2024 року відповідачу нараховано заборгованість у розмірі ?64617,5? грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); ?57617,5? грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Але аж ніяк не 90342,50 грн. як вказує представник позивача у прохальній частині позову, та вказує у ціні позову. Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За такого, суд приходить до висновку, що оскільки сума основного боргу у розмірі 7000 грн. відповідачем не сплачувалася, то відповідно позовні вимоги про стягнення тіла кредиту є обґрунтованими, а вищевказана сума тіла кредиту підлягає стягненню. Вирішуючи питання про стягнення процентів, суд виходить з наступного. Встановити правильність здійснених позивачем розрахунків процентів за користування кредитом суд позбавлений можливості, так як, наданий суду розрахунок заборгованості, містить лише кінцеві розміри заборгованості без зазначення порядку такого нарахування, способу та формул обчислення заборгованості. Судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Вимог про застосування до відповідачки заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних, позивачем не ставиться. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підтверджена належними доказами суму заборгованості за процентами у розмірі 2615 грн. (7000 грн.х1,75%х30 днів). Загальна сума заборгованості що підлягає стягненню з відповідача становить 9615грн., з яких 7000 грн. тіло кредиту та 2615 грн. відсотки, що між іншим відповідає розміру заборгованості визнаної сторонами договору 12.10.2020 року у додатковій угоді до кредитного договору «про реструктуризацію заборгованості за договором фінансового кредиту №0681206538. Визначаючи суми відшкодування судових витрат на користь позивача, суд приходить до переконання, що у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі пропорційному до розміру задоволеної частини позовних вимог, виходячи із заявленої ціни позову та змісту прохальної частини позову.

Outcome: partial