Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 716737402 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Кредитний договір є двостороннім, оскільки продовжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Відразу після вчинених дій відповідача, 30.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17\~500, 00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 29\~632, 12 грн. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024 Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 16.11.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 160. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 32\~380, 88 грн. 17.04.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 32\~380, 88 грн. В наданих розрахунках при відступленні права вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником, а підтверджує передання іншому суб`єкту (Фактору) прав на заборгованість внаслідок договору факторингу. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, становить 32\~380, 88 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту 15\~102, 96 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 17\~277, 92 грн. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021 та судові витрати по справі (а.с. 1 8). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 96). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Хейніс О.Г., на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що договір № 716737402 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений 30.07.2021, при цьому, договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач як на одну з підстав переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] , був укладений 28.11.2018, а право вимоги до [PERSON] вказано лише в реєстрі боржників від 05.05.2022. Тобто, на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За даних обставин можна дійти висновку про те, що передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, було неможливо. У зв`язку з цим, право вимоги до боржника [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не набуло, а тому, відповідно, не могло передати його в подальшому за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати його за договором факторингу № 17/04/2024 від 17.04.2024 позивачу ТОВ «ФК «Ейс». При цьому, представник відповідача вважає, що майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути чітко визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 30.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] буде укладено кредитний договір № 716737402. Таким чином, вважає, що ТОВ «ФК «Ейс» не надало належних доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018, від 30.10.2023 та від 17.04.2024. Також, представник відповідача вважає, що позивач не довів первинними бухгалтерськими документами отримання відповідачем кредитних коштів, що також не доводитьзаявлені позовні вимоги, та зазначає, що підтвердженням понесених витрат на правову допомогу, про стягнення яких заявляє вимогу позивач, позивач не надав доказів оплати таких витрат. В матеріалах справи не міститься ні копії квитанції про оплату, ні копії платіжного доручення. Вважає, що є підстави для зменшення витрат на правову допомогу з 6\~000, 00 грн до 2\~500, 00 грн. За вказаних обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу (а.с. 104 107). 20.05.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 17\~500, 00 грн на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення від 30.07.2021 з відміткою товариства. Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів відповідачеві, оскільки АТ «Таскомбанк» повідомив про те, що відповідне перерахування було здійснено успішно, що доводить зобов`язання відповідача за кредитним договором. Згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 17\~500, 00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Окрім цього, зазначає, що предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 29\~632, 12 грн. Таким чином, даний договір є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а самме 28.11.2018 31.12.2024. Тобто, право вимоги за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 16.11.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 160. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру, позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. За вказаних обставин представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 116 122). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, про причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 30.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір № 716737402, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на суму 17\~500, 00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит на сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1). Кредит надається строком на 140 днів (п. 1.2). Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 1.3). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.4). Умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту за базовою процентною ставкою базується на припущенні, що споживач не здійснює платежів передбачених графіком платежів починаючи з першого платежу, а отже, нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється з наступного дня, що слідує за першою датою платежу, передбаченою графіком платежу (п. 1.6.2.). Повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору) (п. 1.7) (а.с. 13 зі звороту 16). Також відповідач погодила загальні умови кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору № 716737402 від 30.07.2021, в якому зазначені основні умови договору, відповідно до якого сума/ліміт кредиту 17\~500, 00 грн; строк кредитування 140 днів; процентна ставка 237,25 відсотків річних; загальні витрати за кредитом 9\~888, 62 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 27\~388, 62 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 868,60 відсотків річних. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення відповідно до рекомендованого графіку платежів, у якому визначаються кількість, розмір платежів та періодичність їх внесення, періодичність 1 раз на два тижні (а.с. 12 13). Також, [PERSON] підписала заявку на отримання грошових коштів в кредит від 30.07.2021, в якому зазначені основні умови кредитування, а саме: суму кредиту, строк кредиту, дата укладення кредиту (а.с. 23) Згідно довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», акцепт оферти позичальником було здійснено в електронній формі шляхом отримання та використання одноразового ідентифікатора (а.с. 24). Також судом досліджено алгоритм дій споживача в інформаціно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO», а також алгоритм дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладання кредитних договорів (а.с. 25 32). На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та їх використання відповідачем суду надано копію платіжного доручення від 30.07.2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» через АТ "Таскомбанк" перерахувало на кредитний рахунок [PERSON] , а саме на вказану платіжну картку кошти в сумі 17 500, 00 грн (а.с. 33). Також, відповідно до електронного повідомлення АТ «Таскомбанк», згідно листа № 26/07/24 від 26.07.2024, АТ «Таскомбанк» надало підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 48 від 18.07.2019 банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів, до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, що вказані в додатку на 93 аркушах. Відповідно до витягу з додатку до листа, 30.07.2021 було здійснено переказ у розмірі 17\~500, 00 грн на рахунок [NUMBER] (а.с. 34 35). Відповідно до копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. договору факторингу, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Строк цього договору було погоджено до 28.11.2019 (а.с. 36 41). Також між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було підписано додаткову угоду № 19 від 28.11.2019, додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 (викладено договір в новій редакції), додаткову угоду № 27 від 31.12.2021, додаткову угоду № 31 від 31.12.2022, додаткову угоду № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якими строк дії договору факторингу було продовжено до 31.12.2020, до 31.12.2021, до 31.12.2022, до 31.12.2023 та до 31.12.2024, відповідно (а.с. 42, 43 47, 48, 49, 50). Згідно копії витягу з реєстру прав вимоги № 160 від 16.11.2021, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021 на загальну суму 29\~632, 12 грн., порядковий номер 481 (а.с. 51 52). Відповідно до копії Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт), клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 53 56). Згідно копії реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021 на загальну суму 32\~380, 88 грн., порядковий номер 1 708 (а.с. 57 58). Відповідно до копії Договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024, а також Акту прийому-передачі до даного договору, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав, а ТОВ «ФК «Ейс» набув право грошової вимоги до боржників, які зазначені в Реєстрі боржників (а.с. 59 64, 67). Так, відповідно до копії Реєстру боржників до договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, сума заборгованості становить 32\~380, 88 грн, з яких: 15\~102, 96 грн прострочене тіло; 17\~277, 92 грн прострочені відсотки (а.с. 65 66). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, виданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», загальна сума заборгованості [PERSON] на час відступлення права вимоги становила 29\~435, 78 грн (а.с. 68 69). Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, виданого ТОВ «Таліон Плюс» загальна сума заборгованості [PERSON] на час відступлення права вимоги становила 32\~380, 88 грн. Також, з даного розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались до 30.11.2021, тобто в межах строку дії кредитного договору (а.с. 70). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 716737402, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 31.12.2024 складає 32\~380, 88 грн, з яких: 15\~102, 96 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 17\~277, 92 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 71). Відповідно до довідки, наданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 20.08.2024, товариство підтвердило, що 16.11.2021 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, укладеного з [PERSON] , ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 82). Згідно копії свідоцтва про зміму імені від 21.06.2024, відповідач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 101). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716737402 від 30.07.2021, оскільки строк дії договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» неодноразово продовжувався, в тому числі на період, в межах якого дане право було включено до реєстру прав вимоги, та наступними договорами факторингу права вимоги за даним кредитним договором також були включені до відповідних реєстрів. Та правовідносини щодо розрахунку між клієнтом та фактором на перехід прав вимоги до боржників, згідно укладених договорів, не впливають, договори фактрингу є чинними, відомості про їх оспорення чи визнання недійсними відсутні. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~п.п.\~12\~п.\~1\~ч.\~1 Закону\~України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону (а.с. 14). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 971861908 від 05.01.2022, а відповідач в свою чергу отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс». Щодо заперечень відповідача в частині не доведення позивачем обставин перерахування крединих коштів відповідачу первісним кредитором, суд зазначає наступне. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. Зважаючи на викладене вище, суд вважає доведеним сукупністю наданих суду доказів здійснення перерахування кредитних коштів за вказаними відповідачем реквізитами на вказану банківську картку, відповідачем не спростовано жодними доказами, що картка з такими реквізитами їй не належить, тому оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростувала, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~422, 40 грн (а.с. 10). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу по даній справі (а.с. 72 77), які обгрунтовані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про стягнення документально підтверджених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6\~000, 00 грн, оскільки зазначена сума відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, підстав для її зменшення судом не встановлено, в тому числі з огляду на те, що відповідач вважає обгрунтованими власні витрати на правову допомогу в даній справі в сумі 10 000 грн. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved