Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 22.10.2021 між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3481612555/744190, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору товариство надало відповідачеві фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 12.08.2022 між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 12082022 відповідно до умов якого ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, зокрема, до відповідача на суму 20537,50 грн, з яких: 5300 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15237,50 грн за відсотками. Усупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань та після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку із чим [PERSON] має заборгованість за кредитним договором№3481612555/744190 від 22.10.2021 у розмірі 20537,50 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 3481612555/744190 від 22.10.2021 у розмірі 20537,50 грн та судові витрати. 27.04.2023 дана справа надійшла до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2023 справу передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області. 29.05.2023 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2023 справу передано за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області. 26.06.2023 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 дану справу передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 30.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади. Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати. Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи. 19.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2025 № 156/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д. Ухвалою суду від 11.07.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та продовжено її розгляд по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з ЄДДР № 52169, №1642597 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованими листами неодноразово було скеровано судові повістки про виклик до суду. Однак, вони повернулись до суду з довідкою (Ф.10) про відсутність адресата за вказаною адресою. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 22.10.2021 між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3481612555/744190 (а.с.5-6). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора R17201, про що свідчить п. 7 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до умов договору ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" надало відповідачу кредит в розмірі 5300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1). Кредит надавався строком на 25 днів - до 15.11.2021 (п.1.2). За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3). Кредит надавався у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4). Згідно укладеного між сторонами договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору (а.с.7). 12.08.2022 між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 12082022 (а.с.9-10) відповідно до умов якого ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ "ФК "ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20537,50 грн, з яких: 5300,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15237,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.12). Згідно з розрахунком заборгованості складеним представником ТОВ "ФК "ЄАПБ" за Кредитним договором №3481612555/744190 від 22.10.2021 за період з 12.08.2022 по 31.03.2023, заборгованість [PERSON] становить 20537,50 грн, з яких: 5300 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15237,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с.13). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Юніт\~Капітал"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав кредитний договір №3481612555/744190 від 22.10.2021,отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, що стосується нарахувань відсотків за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 3481612555/744190, суд враховує наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказаний висновок нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Згідно з умовами договору № 3481612555/744190 кредит надано у розмірі 5300,00 грн, на 25 днів, під 2,5 % процентної ставки (базової, фіксованої) за один день. Номінальна відсоткова ставка 2,5 % за один день користування кредитом від 5300,00 грн становить 132,50 грн за день (5300/100 х 2,5). Отже, заборгованість за відсотками становить 3312,50 грн за 25 днів (132,50 х 25). Доказів щодо продовження (пролонгації) строку надання кредиту матеріали справи не містять. Ураховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту №3481612555/744190 у розмірі 5300,00 грн, та проценти за цим же договором позики у розмірі 3312,50 грн, всього 8612,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1125,54 грн (8612,50х2684,00/20537,50).

Outcome: approved