Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

19 червня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг А-Банку. 18 листопада 2024 року [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав кредитний договір № АВН0СТ155101731938050385 щодо надання кредиту (далі по тексту рішення Кредитний договір) у розмірі 47\~000 гривень строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85 % щорічно. Представник позивача вказує, що А-Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених договором. У порушення умов Кредитного договору відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує. Станом на 19 червня 2025 року розмір заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 59\~551 гривень та складається з: 46\~120,32 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 12\~957,19 гривень загальний залишок заборгованості за процентами; 473,49 гривень пеня. Наразі відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку представника позивача, є порушенням законних прав АТ «Акцент-банк». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101731938050385 від 18 листопада 2024 року в розмірі 59 551 гривень та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 26 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд установив, що 22 жовтня 2024 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання відповідної анкети-заяви. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг. 22 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» із заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. 18\~листопада 2024\~року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» із заявою АВН0СТ155101731938050385 про надання послуги «Швидка готівка», в якій погодив істотні умови кредитного договору. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписані ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифів складає договір про надання банківських послуг Основні умови кредитування згідно кредитного договору № АВН0СТ155101731938050385 від 18 листопада 2024 року: - мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; - сума кредиту- 47 000 гривень; - строк кредиту 36 місяців (18 листопада 2024 року до 17 листопада 2027 року); - процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік; - тип процентної ставки - фіксована; - номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155123144147 . 18 листопада 2024 року [PERSON] та представник АТ «Акцент-Банк» погодили та підписали таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить графік погашення кредиту 18 листопада 2024 року АТ «Акцент-Банк» надало (перерахувало) [PERSON] кредитні кошти в розмірі 47 000 гривень, що підтверджено меморіальним ордером №TR.41636686.48975.65455 від 18 листопада 2024 року. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за Кредитним договором на 19 червня 2025 року становить 59 551 гривень та складається з: 46 120,32 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 12 957,19 гривень загальний залишок заборгованості за процентами; 473,49 гривень пеня. На підтвердження позовних вимог позивачем також додано виписку по кредиту, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача за період з 18 листопада 2024 року по 18 червня 2025 року. Суд ураховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, наявності заборгованості не спростував. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.ч. 2-3 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа (ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що відповідач 18 листопада 2024 року уклав з АТ «Акцент Банк» кредитний договір, однак належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач має право вимагати повернення такої заборгованості. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов висновку, що позов частині вимог про стягнення суми кредиту та процентів за користування кредитом підлягає до задоволення. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про стягнення пені з огляду на таке. У позовній заяві АТ «Акцент-Банк» просить стягнути з [PERSON] 473,49 гривень пені. В обґрунтування підстав для стягнення пені позивач покликається на Закон України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 +30 днів = 23.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Позивач вказує, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX (набрав чинності 24.12.2023+30 днів = 23.01.2024) вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Суд ураховує, що відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщоЦК Українита інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України(постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69). Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Суд ураховує, що пеня за Кредитним договором нарахована кредитором за період з 18 листопада 2024 року по 19 червня 2025 року, тобто під час дії воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки неустойка позивачем нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати неустойки. А тому, вимоги позову про стягнення неустойки до задоволення не підлягають. З наведених мотивів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» 59\~077,51 гривень, з яких 46 120,32 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 12 957,19 гривень загальний залишок заборгованості за процентами. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в розмірі 2\~422,40 гривень та заявлено позовні вимоги про стягнення 59 551 гривень Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості на загальну суму 59\~077,51 гривень, що становить 99,2 % від ціни позову, отже судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 2\~403,02 гривень.

Outcome: partial