Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд: - стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою ( [PERSON] ) користь грошові кошти у розмірі 85 747, 60 грн. - матеріальна шкода у вигляді втрати грошових коштів; - стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою ( [PERSON] ) користь грошові кошти у розмірі 2 005, 57 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17 жовтня 2024 року складає 82 691, 13 грн. (упущена вигода); - стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою ( [PERSON] ) користь маральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 лютого 2015 року між ним ( [PERSON] ) та ПАТ ?Дельта Банк?, було укладено договір банківського вкладу №027-29051-170215, предметом якого є прийняття на вкладний (депозитний) рахунок грошових коштів в сумі 6 000 доларів США на строк до 16 серпня 2015 року. Відповідно до платіжного доручення від 17 лютого 2015 року кошти в сумі 6 000 доларів США надійшли на рахунок позивача шляхом перерахування з банківського рахунку [PERSON] відкритого в ПАТ ?Дельта Банк?. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 11 червня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 03 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи чотирьох банків. Відповідно до протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ?Дельта Банк? призначеної наказом від 29.05.2015 року №408 та наказу від 16.09.2015 року №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком та, зокрема, договір банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215. Листом від 23 вересня 2015 року №8821/2952 позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215. ПАТ ?Дельта Банк? листом №05-3105975 від 10 листопада 2015 року повідомило його ( [PERSON] ) про невключення інформації по договору банківського вкладу (депозиту) №027-29051-170215 від 17 лютого 2015 року до переліку вкладників АТ ?Дельта Банк?, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах гарантованої суми, він був змушений звернутися до суду з метою відновлення своїх порушених прав, що тривало з 2015 року по 2024 рік. Після чого, відомості про [PERSON] було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника. 17 жовтня 2024 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб перерахував на рахунок [PERSON] 161 606, 08 грн. по курсу 26, 93 грн. за 1 долар США, хоча, станом на день виплати вкладу, офіційний курс за 1 долар США складав - 41, 2256 грн. А тому, різниця між вкладом та проведеною виплатою відшкодування складає 2 079, 96 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті - 85 747, 60 грн. Однак, якби [PERSON] , отримав гарантовану суму вкладу ще 08 жовтня 2015 року, то міг би придбати іноземну валюту у розмірі 6 000, 00 доларів США. Оскільки, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було допущено порушення його прав в частині своєчасної виплати гарантованої суми, а тому, відповідно до ст.1173 ЦК України, з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає стягненню на користь [PERSON] матеріальна шкода у вигляді втрати грошових коштів у розмірі 2 079, 96 доларів США. Крім того, позивач зазначає, що якби його право не було порушено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, то він міг би укласти з іншою банківською установою договір про вклад (депозит) та отримати дохід в період часу з 08 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2024 року у розмірі 2 005, 82 доларів США. А тому, відповідно до ст.22 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З урахуванням вищезазначеного, відповідно до ст.23 ЦК України, позивач вважає за доцільне просити суд, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. В січні 2025 року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовом у якому зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб категорично заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, вважає, що викладені у позові вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Свої заперечення обґрунтовує тим, що аналіз функцій фонду викладених у ст.ст.4, 37 Закону України ?Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку він ухвалює обов`язкові для банків рішення, а з іншого здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку. Зміст норм статті 3 Закону України ?Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?, щодо правового статусу Фонду не дає підстав для віднесення його до державних органів у розуміння ст.1173 ЦК України, незважаючи на те, що повноваження Фонду мають публічно-правовий характер. Крім того, позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення для стягнення шкоди в порядку ст.1173 ЦК України, тобто, трьох ключових умов: неправомірності дій, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Що стосується виплати позивачу суми вкладу та нарахованих процентів, то її обрахування та виплата були проведені у відповідності до ст.ст.26, 27 Закону України Закону України ?Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?, в іноземній валюті у розмірі 6 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 161 606, 08 грн., а тому, вимоги в частині стягнення курсової різниці та упущеної вигоди є безпідставними та необґрунтованими. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. Проте, як підтверджується спеціальними нормами законодавства щодо статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядку відшкодування коштів за вкладами, Фонд гарантування фізичних осіб не є суб`єктом відповідальності в розумінні положень ст.1173 ЦК України, та більш того, як підтверджується фактичними обставинами справи, у діях Фонду, пов`язаних з реалізацією повноважень щодо відшкодування гарантованої суми за вкладами, осіб відсутні усі елементи складу цивільного правопорушення у їх сукупності. В січні 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якій доповнено правомірність підстав для обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог. В лютому 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 17 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ ?Дельта Банк?, було укладено договір банківського вкладу №027-29051-170215, предметом якого є прийняття на вкладний (депозитний) рахунок грошових коштів в сумі 6 000 доларів США на строк до 16 серпня 2015 року. Відповідно до платіжного доручення від 17 лютого 2015 року кошти в сумі 6 000 доларів США надійшли на рахунок позивача шляхом перерахування з банківського рахунку [PERSON] відкритого в ПАТ ?Дельта Банк?. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 11 червня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 03 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи чотирьох банків. Відповідно до протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ?Дельта Банк? призначеної наказом від 29.05.2015 року №408 та наказу від 16.09.2015 року №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком та, зокрема, договір банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215. Листом від 23 вересня 2015 року №8821/2952 [PERSON] повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215. ПАТ ?Дельта Банк? листом №05-3105975 від 10 листопада 2015 року повідомило [PERSON] про невключення інформації по договору банківського вкладу (депозиту) №027-29051-170215 від 17 лютого 2015 року до переліку вкладників АТ ?Дельта Банк?, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року позов [PERSON] до Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов?язання вчинити дії, задоволено, постановлено: -визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ?Дельта Банк? Кадрова В.В. від 16 вересня 2015 року №813 в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215 укладеного між [PERSON] та ПАТ ?Дельта Банк?. -зобов`язано Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ?Дельта Банк? Кадрова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про [PERSON] , як вкладника ПАТ ?Дельта Банк?, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) від 17 лютого 2015 року №027-29051-170215. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, залишено без змін. Постановою Верховного суду від 10 квітня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року позов [PERSON] до Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов?язання вчинити дії, залишено без задоволення, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 30 квітня 2024 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року скасовано. Позов [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов?язання вчинити дії, задоволено, постановлено: -зобов`язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ?Дельта Банк? Кадрова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про [PERSON] , як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) №027-29051-170215 від 17 лютого 2015 року ?Найкращий від Миколая? у доларах США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 17 жовтня 2024 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб перерахував на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 161 606, 08 грн., по курсу НБУ, що існував станом на 02 березня 2015 року. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом [PERSON] зазначив, що внаслідок неотримання 08 жовтня 2015 року коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, він втратив 2 079, 96 доларів США, що складається з різниці між вкладом та виплатою відшкодування. А тому, відповідно до ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, зазначена різниця повинна бути стягнута на його користь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, просив суд, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь 2 005, 82 доларів США, у відшкодування збитків, відповідно до ст.22 ЦК України та 50 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст.1174 ЦК України). Відповідно до статті 3 Закону України ?Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?, Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 37 вказаного Закону, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку він ухвалює обов`язкові для банків рішення, а з іншого здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку. Так, діючи як орган управління банку, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй відповідних повноважень мають право: - вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; - укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; - продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; - повідомляти сторін за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону України ?Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; - заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; - приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю та інше. Уповноважена особа Фонду діє в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень така особа, зокрема: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обо`язкові до виконання працівниками банку (частина четверта статті 37 Закону України ? Про систему гарантування вкладів фізичних осіб?). Оскільки, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є органом державної влади, а тому, посилання позивача на ст.1173 ЦК України, як на підставу для відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати грошових коштів у розмірі 2 079, 96 доларів США є безпідставними. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При зверненні до суду з позовом [PERSON] зазначав, що отримавши своєчасно (08 жовтня 2015 року) суму вкладу у розмірі 6 000, 00 доларів США, він мав би можливість реально одержати дохід, шляхом укладення з іншою банківською установою договору про вклад (депозит). На думку позивача, недоотримані ним доходи складають 2 005, 82 доларів США. Однак, під час розгляду справи, стороною позивача суду не було доведено неодержання доходів (упущеної вигоди), саме внаслідок дій відповідача. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Додані стороною позивача роздруківки українського індексу ставок за депозитами фізичних осіб на 2015-2023 року не є належними та допустимими доказами, які свідчать про намір [PERSON] на укладення депозитного договору. Поряд з цим, позивачем зазначено, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, йому було спричинено моральну шкоду, так як, він був позбавлений можливості протягом 2015 - 2024 років в отриманні власних коштів, а також і користуванні ними, що спричинило йому сильні душевні страждання, психологічне напруження та розчарування. Тривалість та значність затрат для відновлення душевного спокою та звичайного життєвого становища, а також вимоги розумності та справедливості, позивач вважає, що розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду становить 50 000, 00 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Однак, стороною позивача не доведено, а судом не встановлено, що саме внаслідок дій (рішення, бездіяльність) з боку відповідача, позивачу були спричинені душевні страждання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як, під час розгляду справи судом не було встановлено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача, мало місце несвоєчасного отримання позивачем гарантованої суми за вкладом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed