Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач Білгород-Дністровська міська рада Одеської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про виселення зі службового приміщення відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про зобов`язання Білгород-Дністровську міську раду Одеської області видати ордер на заселену жилу площу та не перешкоджати проживати в цій квартирі. Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом. 17.03.2023 Білгород-Дністровська міська рада прийняла рішення №\~721-VIII «Про придбання службової квартири» для тимчасового проживання військовослужбовців. На виконання цього рішення на конкурсній основі було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв. м., житловою площею 31,7 кв.м., на що було витрачено 1 240 000 гривень бюджетних коштів. Договір купівлі-продажу цієї квартири було укладено 15.06.2023 та підписано відповідними повноважними представниками. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що 15.06.2023 о 11:59:03 зареєстровано право власності Територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, а саме Білгород-Дністровської міської ради (код ЄДРПОУ: 26275763) на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв. м., житловою площею 31,7 кв.м. Після реєстрації права власності на нерухоме майно, Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради 12.07.2023 прийняв рішення №\~344 про включення вказаної до числа службових квартир комунальної власності територіальної громади. Приписами пункту\~1.1.\~Порядку надання\~службового житла\~Білгород-Дністровської\~міської територіальної\~громади працівникам\~охорони здоров`я\~та освіти,\~комунальних підприємств,\~органів судової\~влади,\~галузі сектору\~безпеки та\~оборони та\~користування ними,\~затвердженого рішенням\~Білгород-Дністровської\~міської ради\~від 17.03.2023\~№ 668-VІІІ\~(далі\~ Порядок\~№ 668-VІІІ)\~визначено,\~що службовим\~житловим приміщенням\~забезпечуються громадяни,\~які здійснюють\~трудову діяльність\~на території\~Білгород-Дністровської\~територіальної громади.\~На підставі\~рішення про\~надання службового\~жилого приміщення\~виконавчий комітет\~районної,\~міської,\~районної в\~місті ради\~видає громадянинові\~спеціальний ордер,\~який є\~єдиною підставою\~для вселення\~у надане\~службове жиле\~приміщення (частина\~перша статті\~122\~ЖК України). З урахуванням зазначених приписів нормативно-правових актів, Білгород-Дністровська міська рада мала на меті забезпечити службовим житлом військовослужбовців. Проте,\~як вказує\~позивач за\~первісним позовом,\~після 11\~годин 59\~хвилин 03\~секунд 15.06.2023\~військовослужбовець Служби\~безпеки України [PERSON] разом з членами сім`ї: дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] самоправно зайняли зазначене жиле приміщення комунальної власності Територіальної громади міста Білгород-Дністровський та уже понад один рік Відповідачі використовують у власних інтересах чуже майно службову квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності Білгород-Дністровській міській раді. Далі, позивач за первісним позовом вказує, що Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради не приймав рішення про надання службового жилого приміщення відповідно до приписів частини другої статті 121 ЖК України та пункту 2.3. Порядку надання службового житла Білгород-Дністровської міської територіальної громади працівникам охорони здоров`я та освіти, комунальних підприємств, органів судової влади, галузі сектору безпеки та оборони та користування ними, затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 17.03.2023 року № 668-VІІІ (далі Порядок № 668-VІІІ), та не видавав [PERSON] та членам його сім`ї: дружині [PERSON] та доньці [PERSON] спеціальний ордер на службове жиле приміщення: квартиру [ADDRESS] , який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення як-то зазначено в частині першій статті 122 Житлового кодексу України. І, відповідно, договір найму\~жилого приміщення з [PERSON] або членами його сім`ї не укладався. У цій квартирі Відповідачі не зареєстровані та їх місце проживання не задеклароване в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 № 265. Крім того, як вказує позивач за первісним позовом, 22.05.2023, тобто ще до придбання квартири Білгород-Дністровською міською радою, [PERSON] проходив військову службу у [ADDRESS] , у зв`язку з чим не мав потреби в службовому житлі в місті Білгород-Дністровський. Також на момент вчинення протиправних дій [PERSON] володів 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що взагалі виключало його потребу в поліпшенні житлових умов у місті Білгород-Дністровський. З урахуванням викладеного, 10.05.2024 Білгород-Дністровська міська рада надіслала за усіма відомими адресами місця проживання або ймовірного місця знаходження Відповідачів листи щодо вивільнення самоправно зайнятого жилого приміщення. Відповідачам було запропоновано: 1) у строк до 03.06.2024 добровільно звільнити та виселитися зі службової квартири [ADDRESS] , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі Білгород-Дністровської міської ради. 2) у строк до 03.06.2024 надати вільний доступ до квартири [ADDRESS] власнику Білгород-Дністровській міській раді для складання комісією акту перевірки зазначеного житлового приміщення. 3) у строк до 03.06.2024 передати ключі від квартири [ADDRESS] до Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Білгород-Дністровської міської ради, який розташований за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Єврейська, буд. 21, тел. 04849-3-66-96. Однак, як вказує позивач за первісним позовом, законні вимоги Білгород-Дністровської міської ради були проігноровані, і запропонованих заходів не був виконаний. У зв`язку із чим Білгород-Дністровська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів Територіальної громади міста Білгород-Дністровський. Далі, позивач за первісним позовом вказує, що із довідки ОК «Цитадель-Сервіс» від 25.09.2023 року №\~9 вбачається, що з 01.02.2023 по 25.09.2023\~ [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] , проте без реєстрації. Із пунктів 7, 8 Договору купівлі-продажу від 15.06.2023 вбачається, що на момент укладення цього Договору відчужувана квартира була як юридично, так і фактично вільною. Далі, як вказує позивач за первісним позовом, співставляючи інформацію, викладену у зазначеній довідці, з урахуванням фактичних обставин справи, викладених у договорі купівлі-продажу від 15.06.2023, можна висунути версію про те, що Відповідачі тимчасово проживали у квартирі [ADDRESS] з 01.02.2023 (незаконно або за домовленістю з попереднім власником цієї квартири громадянкою [PERSON] ), мали ключі або дублікати ключів від вхідних дверей цієї квартири, самостійно або на законну вимогу власника цієї квартири громадянки [PERSON] звільнили її, а після придбання цієї квартири Білгород-Дністровською міською радою та оформлення права власності на нерухоме майно за Територіальною громадою міста Білгород-Дністровський 15.06.2023 об 11:59:03 самоправно зайняли жиле приміщення. Тобто, недоведеність зі боку Позивача способу проникнення Відповідачів в жиле приміщення не має ключового значення для прийняття рішення в цій справі, оскільки в сукупності письмові докази свідчать, що Відповідачі самоправно (без належної правової підстави), таємно, тобто без відому Позивача, зайняли житлове приміщення та здійснюють незаконне користування чужим майном, що є власністю Територіальної громади міста Білгород-Дністровський, а отже своїми діями порушують право власника в особі Білгород-Дністровської міської ради на користування та розпорядження комунальним майном на власний розсуд. Право щодо користування та розпорядження комунальним майном підлягає відновленню шляхом виселення Відповідачів із службового житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення. Також,\~позивач за\~первісним позовом\~вказує,\~що із\~листа Виконавчого\~комітету Білгород-Дністровської\~міської ради\~від 10.05.2024\~№ 02-22/1061\~вбачається,\~що Відповідачі\~не перебували\~та не\~перебувають на\~обліку осіб,\~які потребують\~поліпшення в\~місті Білгород-Дністровському.\~На момент\~вчинення протиправних\~дій Відповідачі\~не потребували\~поліпшення житлових\~умов у\~місті Білгород-Дністровський,\~оскільки [PERSON] \~володів 35/100\~частками житлового\~будинку [ADDRESS] .\~22.01.2024\~ [PERSON] \~подарував зазначену\~частину будинку\~громадянці [PERSON] .\~ Зазначений\~жест «доброї\~волі» позивач\~вважає нічим\~іншим,\~як штучним погіршенням житлових умов сім`ї [PERSON] . Тому, з огляду на приписи статті 35 ЖК України, скарги [PERSON] на відсутність житла в місті Білгород-Дністровський у членів його сім`ї не можуть бути взяті до уваги. Також, позивач за первісним позовом вказує, що ключову роль відіграють фактичні обставини справи, а саме те, що з 22.05.2023, тобто ще до придбання квартири Білгород-Дністровською міською радою, [PERSON] проходив військову службу в [ADDRESS] . Тобто, за таких обставин справи відсутні законні підстави, передбачені статтями 121, 122 ЖК України, пункту 1.1.\~Порядку №\~668-VІІІ для прийняття Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради рішень щодо надання службового жилого приміщення Відповідачам та щодо видачі спеціального ордеру для вселення у службову квартиру [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5.4 Інструкції № 792 надання службового житла здійснюється в органах, закладах та установах СБ України за рішеннями їх керівників на підставі мотивованих рапортів начальників підрозділів та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджуються заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення. Згідно з приписами пункту 5.2. Інструкції №\~792 фонд службових житлових приміщень в СБ України визначається виходячи з кількості співробітників, які потребують службових житлових приміщень. Підрозділ Центрального управління, відповідальний за господарське забезпечення у СБ України (далі - ПГЗ) здійснює оперативний контроль та облік за використанням фонду службового житла. Отже, військовослужбовець СБ України [PERSON] та члени його сім`ї з 22.05.2023 є такими, що мають право на забезпечення службовим житлом за місцем проходження служби за рахунок фонду службових приміщень у СБ України в місті Кропивницький. Відповідач [PERSON] уже понад рік проходить військову службу на посаді начальника 2 сектору 3 відділу 7 управління ДВКР СБ України та більшу частину часу проживає в місті Кропивницький, яке знаходиться поодалік від реальних та потенційних\~загроз прямого вторгнення військ Російської Федерації. На думку позивача за первісним позовом, цього часу було більш ніж достатньо для того щоб орендувати житло в місті Кропивницький для проживанням в ньому усіх членів його сім`ї. Той факт, що співробітник СБ України [PERSON] не вживає заходів до реалізації свого законного права на одержання службового житла від Держави, або щодо оренди житла для забезпечення членів своєї сім`ї нормальними умовами для проживання в місті Кропивницький, або грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення тощо не надає Відповідачам імунітету від примусового виселення із самоправно зайнятого службового жилого приміщення в місті Білгород-Дністровський Одеської області. Таким чином, позивач за первісним позовом вказує, що у Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради відсутні законні підстави для видачі спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення в зазначене службове житло (стаття 122\~Житлового кодексу\~України, пункт 2.6. Порядку № 668-VІІІ), тобто Відповідачі підлягають виселенню із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Також звертають увагу суду на той факт, що спірна квартира не є єдиним житлом у Відповідачів. Так, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру речових прав на нерухому майно та їх обтяжень: 1) [PERSON] володіє на праві приватної власності 1/3 частиною квартири [ADDRESS] . 2) [PERSON] володіє на праві спільної сумісної власності квартирою [ADDRESS] . Отже,\~доводи та\~аргументи з\~боку Відповідачів,\~що внаслідок\~виселення їх\~із самоправно\~зайнятого службового\~приміщення в\~місті Білгород-Дністровський\~вони стануть\~«безхатниками» не\~заслуговують на\~увагу,\~у зв`язку\~з чим\~сприймаються як\~надумані та\~безпідставні.\~Слід акцентувати\~увагу на\~тому,\~що зазначені\~населені пункти\~в Харківській\~області в\~2023\~році не\~перебували під\~окупацією.\~Отже,\~члени сім`ї\~могли проживати\~в зазначених\~квартирах без\~ризику для\~життя так\~само як\~інші громадяни\~України,\~які там\~проживають і\~дотепер.\~Також позивач\~за первісним\~позовом вказує,\~що це\~в свою\~чергу вимагало\~б від\~начальника 2\~сектору 3\~відділу 7\~управління ДВКР\~СБ України\~підполковника [PERSON] \~докладання надмірних\~зусиль або\~вжиття додаткових\~заходів до\~недопущення вторгнення\~військ Російської\~Федерації на\~територію Харківської\~області,\~що в\~умовах воєнного\~стану є\~обов`язком кожного\~співробітника Служби\~безпеки України.\~ \~Вищевикладене,\~на думку\~позивача за\~первісним позовом\~,\~ повністю\~спростовує безпідставні\~та надумані\~звинувачення [PERSON] ,\~викладені в\~його зверненні\~до Офісу\~Президента України,\~щодо порушення\~його права\~на одержання\~службового житлового\~приміщення в\~місті Білгород-Дністровський\~Одеської області\~з боку\~службових осіб\~Виконавчого комітету\~Білгород-Дністровської\~міської ради\~та міського\~голови.\~ Також, позивач за первісним позовом вказує, що відповідачі не відносяться до уразливої категорії, зокрема, не є інвалідами, а наявність на утриманні Відповідачів малолітньої дитини не може бути використана для легітимізації самоправного зайняття житлового приміщення. Далі,\~позивач за\~первісним позовом\~звертає увагу\~на той\~факт,\~що 27.07.2023\~до міського\~голови надійшов\~лист від\~Департаменту військової\~контррозвідки Служби\~безпеки України\~щодо забезпечення\~житлом та\~розгляду питання\~щодо виділення\~двокімнатного житлового\~приміщення [PERSON] \~та членам\~його сім`ї\~(всього\~3\~особи)\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Виконавчим комітетом\~Білгород-Дністровської\~міської ради\~листом від\~01.11.2023\~року за\~№ 02-11/22/3780/2203\~повідомлено,\~що [PERSON] є власником 35/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.04.2019 року, а тому відсутні правові підстави для забезпечення сім`ї Ісаєвих службовим житловим приміщенням у місті Білгороді-Дністровському. Національним координаційним центром сприяння протидії корупції направлено два листи (24.10.2023 за вих. №\~41/01/10 та 12.02.2024 за вих. №11/01/10)\~з вимогою\~вчинення виконавчим\~комітетом Білгород-Дністровської\~міської ради\~дій та\~прийняття рішення\~про надання\~службового житла\~ [PERSON] \~як співробітнику\~Служби безпеки\~України,\~який проходить\~військову службу в\~ [ADDRESS] . Як вказує позивач за первісним позовом, Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради не піддався незаконному тиску з боку сторонніх осіб та не проігнорував приписи статті 19 Конституції України, статей 58, 122 Житлового кодексу України, пункту 1.1. Порядку, а відтак не прийняв незаконне рішення про надання службового житла військовослужбовцю, який проходить військову службу в іншому населеному пункті, а відтак не вчинив незаконні дії, пов`язані із видачою ордеру (лист від 24.10.2024 року за вих. 02-16/22/5420). Також, 15.03.2024 за вих. №\~І-551/431 Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради поінформував Білгород-Дністровську районну державну (військову) адміністрацію, що 22.01.2024 [PERSON] штучно погіршив житлові умови шляхом дарування 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] громадянці [PERSON] . Також, міський голова поінформував Службу безпеки України щодо відсутності законних підстав для надання службового жилого приміщення Відповідачам (лист від 18.03.2024 за вих. 02-22/540). На підстав викладеного та з посиланням на приписи Житлового Кодексу, Конституції України, правові позиції, викладені у Постановах Верховного Суду від 22.06.2017 у справі № 6-2010цс16, Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.08.2019 у справі №\~569/4373/16-ц, та в Постанові від 27.03.2023 у справі № 758/16511/18 (провадження № 61-670св22) просить суд задовольнити позов та виселити зі службового приміщення квартири [ADDRESS] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) без надання іншого житлового приміщення; [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Личаківським РВ у м. Львові ГУДМС України у Львівській області, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) без надання іншого житлового приміщення; [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) без надання іншого житлового приміщення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , який також є законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , надав до суду відзив на дану позовну заяву, згідно якого вказує, що не визнає позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та просить відмовити у їх задоволенні, мотивуючи це наступним. Як вказує [PERSON] , він у період з 1998 по 2003 рік походив службу на різних посадах у Прикордонних військах. У квітні 2003 року був зарахований до органів СБ України (військова контррозвідка). В лавах ВКР проходив службу на оперативних посадах у наступних населених пунктах: міста Хмельницький, Кам`янець-Подільський, Мукачів, Тячів Закарпатської області, Виноградове Закарпатської області, Ужгород, Львів, Білгород-Дністровський, Кропивницький. У грудні 2017 був призначений на посаду начальника сектору військової контррозвідки м. Білгород-Дністровський Одеської області. Через відсутність житла ним 22.07.2022 на адресу голови виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради була написана заява про виділення службового житла. На той період він продовжував проходити службу в м. Білгород-Дністровський на посаді керівника сектору військової контррозвідки, і не мав та не користувався ніяким іншим житлом. Житло, яке належало матері [PERSON] - частина приватного будинку, за постійний догляд за нею було обіцяно окремій особі, оскільки він постійно був на службі і такої можливості не мав, яке згодом було передано цій особі, вже після смерті матері, тобто на час подачі заяви він в дійсності не мав власного житла. При розгляді заяви Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради всі обставини щодо відсутності житла були враховані тому зазначене клопотання було розглянуто позитивно та підготовлені відповідні документи для їх розгляду на сесії міської ради. У грудні 2022 року Виконкомом було прийнято рішення щодо виділення коштів на придбання службового житла та надано йому дозвіл на вселення в квартиру. Тому з лютого 2023 року [PERSON] з родиною став проживати в кв. [ADDRESS] . Також міськрада виділила 200 тис. грн. на придбання меблів для облаштування квартири, проте коштів родині не було надано і вони за свої власні кошти придбали меблі. Далі, вказує, що наведення позивачем у позовній заяви обставин щодо дати до секунди 15 червня 2023 року в 11 годин 59 хвилин 03 секунди про його з родиною самоуправне вселення в житло вважає нічим іншим як намаганням негативно вплинути на суд та створити видимість його незаконних дій, які нібито внаслідок діяльності спеціально створеною робочою групою зафіксоване проникнення в житло і зафіксовано кожний крок [PERSON] , оскільки постає правомірне питання: яким чином Білгород-Дністровська міська рада фіксувала службову діяльність працівника спеціального оперативного підрозділу? Далі, попри рішення міськвиконкому про надання житла військовослужбовцю, виділення коштів, вселення в квартиру його родини, міськвиконком замість невідкладної видачі ордеру на житло упродовж тривалого періоду його не видавав. Оскільки у травні 2023 [PERSON] за службової необхідності тимчасово перевели для проходження служби до м. Кропивницького, голова міськвиконкому [PERSON] всіляко став перешкоджати у видачі ордера на житло. Звертає увагу суду на той факт, що у зверненні начальника Департаменту військової розвідки, який надійшов 27.07.2023 конкретно вказано на номер квартири [ADDRESS] , адже родина [PERSON] вже з лютого 2023 року проживала в цій квартирі, проте не могла отримати ордер на цю квартиру. Далі, позивач за зустрічним позовом вказує, що ним на адресу Білгород-Дністровського міського голови були подані відповідні документи (клопотання від начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України, ксерокопії паспортів мої та дружини, ксерокопія посвідчення УБД, витяги про реєстрацію у м. Білгород-Дністровському (прописка)) для отримання ордеру на житло, які буди зареєстровані за вх. № 973 від 14.08.2023. Далі вказує, що 15.09.2023 відбулась особиста зустріч [PERSON] з міським головою щодо виписки ордеру на житло. Останній доручив своєму заступнику [PERSON] , юристу та особі, яка займається оформленням документів для видачі ордера на житло вивчити документи та надати свої пропозиції. Після їх вивчення юристом було зазначено, що жодних підстав для відмови чи ненадання ордеру немає. У зв`язку з цим [PERSON] було доручено підготувати відповідні документи та проект рішення для розгляду на засіданні виконавчого комітету ради. Тобто, у період серпня-вересня 2023 року мова не йшла про виділення кошів на житло та надання службового житла (Оскільки [PERSON] надали дозвіл на вселення і він з лютого 2023 року проживав у службовій квартирі), а ставилося питання про видачу ордеру. Далі, [PERSON] вказує, що Білгород-Дністровської міської радою були прийняті наступні рішення, про які йому достеменно відомо та копії яких маються у його розпорядженні, зокрема: 1.Копія Рішення Білгород-Дністровської міської ради від 23.12.2022 № 641- VIII «Про внесення змін до Програми заходів територіальної оборони Білгород-Дністровської міської територіальної громади на 2022 рік та додатку аркуша Програми в пункті 2.17 якого зазначено: «Зміст заходів Програми придбання службової квартири для командира формування, яке дислокується на території міста Білгорода-Дністровського», строк виконання заходу - 2022 рік, виконавці - департамент ЖКГ та капітального будівництва, джерела фінансування - бюджет Білгород-Дністровської міської територіальної громади, орієнтовні обсяги фінансування (вартість) у тис. грн. - 1640,0, очікуваний результат - створення належних умов служби». 2.Копія Рішення Білгород-Дністровської міської ради від 14.09.2023 №856- VIII «Про внесення змін до Програми заходів територіальної оборони Білгород-Дністровської міської територіальної громади на 2023 рік», підписаного міським головою В.Граждан та першої сторінки додатку №1 до цього рішення. У пункті 2 графи 2 у першому рядку зазначено: «Заходу з реалізації завдань програми» зазначено: зміст заходів - вирішення питання, пов`язаних з наданням військовим частинам, установам службових приміщень і жилої площі, інших площ, придбання службової квартири для тимчасового проживання на період дії воєнного стану військовослужбовців, строк виконання заходу (графа 3) - 2023 р., виконавці (графа 4) - ДЖКГ та КБ, джерела фінансування графа 5 - бюджет Білгород-Дністровської територіальної громади, обсяги фінансування по роках, тис грн. (графа 6) - 1 240,0, очікуваний результат (графа 10) - забезпечення службовим житлом (житловим приміщенням) військовослужбовців військових частин (установ). У другому рядку графи 2 зазначено: Зміст заходів - облаштування придбаної службової квартири, обсяги (графа 6) - 200,0, всього (графа 9) - 200,0. У третьому рядку графи 2 зазначено: Всього (графа 9) - 1440,0, 3.Копія «Показники результативності програми» додаток 2 до розпорядження від 14.09.2023 №856-УІІІ у пункті 1 номеру за порядку графи 2 рядку другого зазначено: вирішення питання пов`язаних з надання військовим частинам, установам службових приміщень і жилої площі, інших об`єктів, у графі 3 - тис грн., у рядку 5 етапи виконання програми зазначено 2023 рік - 1 440,0. 4.Копія аркушу Програми заходів що складається з 11 граф у графі першій зазначено; номер 1.36, у графі 5 - заходи та роботи з територіальної оборони, у графі 6 - придбання службової квартири та облаштування, у графі 7 - 2023 рік, у графі 8 - 1 440 000, 00. Тобто, купівля двокімнатної квартири для сім`ї військовослужбовця відбулась за рахунок коштів державного бюджету у 2023 році, що відповідає вимогам пункту З статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та\~членів їх сімей») та порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Проте, через зміну місця служби [PERSON] стали відбуватися негативні події, пов`язані із всіляким намаганням відтягнути видачу ордера на житло, як наслідок ордер на квартиру і не був виданий. 22.05.2023 [PERSON] було переведено для подальшого проходження служби до міста Кропивницький, що фактично не змінило його правовий статус, оскільки він залишився військовослужбовцем в системі Служби безпеки України та продовжує виконувати завдання, покладені законом на Службу, має стаж служби понад 10 років, та станом на день подачі відзиву перебуваю у закордонному відрядженні. Вважає, що твердження позивача про те, що він 15 червня 2023 року самоправно зайняв житло, при тому, що міськрадою йому було надано дозвіл і він з родиною в квартирі став проживати з лютого 2023 року, є нічим іншим як намаганням суд ввести в оману та спонукати суд до прийняття упередженого чи незаконного рішення. Далі, [PERSON] вказує, що органи місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування сприяють Службі безпеки України, її органам і підрозділам у вирішенні житлових та інших соціально-побутових проблем, забезпеченні транспортом і зв`язком. Відповідно до ст. 28 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: 8) видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Постановою Ради Міністрів Української PCP від 4 лютого 1988 p. N 37 «Про службові жилі приміщення» затверджено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, а також відповідно до статей 121 і 123 Житлового кодексу Української PCP затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP. Відповідно до пункту 36 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення «Співробітники-військовослужбовці СБУ за визначеним нею переліком до одержання ними постійного жилого приміщення. Згідно з пунктом 1 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 p. N 37 це Положення визначає порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними. Згідно з пунктом 21 цього Положення на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Відповідно до пункту 35 розділу IV Положення без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 34 цього Положення, не може бути виселено, зокрема: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Згідно пункту 2.6. Порядку надання службового житла Білгород-Дністровської міської територіальної громади.., затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 17 березня 2023 року №668-VIII, прийнятого з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів Української PCP від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» на підставі рішення про надання службового житла виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житло. Ордер дійсний протягом 30 днів. Оскільки термін дії ордера складає 30 днів, є очевидним, що видача ордера на житло видається громадянинові невідкладно, що не було зроблено стосовно [PERSON] , а відтак, як вказує [PERSON] , це є порушенням вимог пункту 21 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N37, пункту 12 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. №1081, пункту 2.6. Порядку надання службового житла Білгород-Дністровської міської територіальної громади.., затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 17 березня 2023 року №668-VIII, вимог статей 58, 122 Житлового кодексу Української PCP та вимог Законів України, що забезпечують гарантування захисту прав громадянина на житло. У пункті 4.1. розділу 4 (Виселення із службових жилих приміщень) Порядку надання службового житла Білгород-Дністровської міської територіальної громади, зазначено: «працівники (наймачі), що припинили трудові відносини з підприємством, організацією, тощо підлягають виселенню із службового жилого приміщення особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення. У разі відмови звільнити приміщення добровільно, виселення проводиться в судовому порядку». У пункті 4.2. розділу 4 цього Порядку зазначено, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 4.1. Порядку, не може бути виселено: осіб з інвалідністю; осіб, які працювали на підприємстві, в установі, організації, за клопотанням яких було надано їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано службове приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, за клопотанням яких, надане їм службове жиле приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства..; працівників (наймачів), які досягли пенсійного віку... Таким чином, навіть з урахуванням вимог пунктів 4.1. і 4.2. Порядку відсутні підстави не видавати ордера на житло, але й ставити питання про виселення відповідачів із цього житла. Пункт 4.2. Порядку забороняє виселення із службових жилих приміщень осіб, які працювали не менш як десять років, я працюю в установі понад 29 років, і продовжую працювати, був переведений на іншу посаду, проте не припинив трудових відносин з установою. Відповідно до довідки від 25.09.2023 № 9, виданої Обслуговуючим кооперативом «Цитадель-сервіс» [PERSON] з 01.02.2023 проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно роздруківки з карткового рахунку від 07.09.2023 [PERSON] на рахунок Обслуговуючого кооперативу сплачено кошти за обслуговування у сумі 1 575,84 грн., тобто родина [PERSON] добросовісно сплачує за користування житлом відповідні кошти відповідно до договору №02/23/47 від 01 лютого 2023 року. Згідно зі ст. 8-1. Закону України від 20 грудня 1991 року 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла (Абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону\~України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). За військовослужбовцями, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі їх направлення для проходження військової служби за межі України або переведення на службу до місцевості, що зазнала інтенсивного радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, бронюється жила площа, яку займали вони та члени їх сімей, на весь час їх перебування за межами України чи в зазначеній місцевості (пункт 4 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий\~захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Тобто переведення військовослужбовця до іншої місцевості, іншого населеного пункту, і навіть за кордон не може розглядатися як підстава позбавлення його житла, виселення з квартири та не видачу ордера чи інші дії такого спрямування. Відповідно до ст. 20. Закону військовослужбовцям гарантується право на захист у порядку, встановленому законами України. Далі, [PERSON] вказує, що незважаючи на його чітку правову позицію, сумлінність поведінки, окремі посадові особи Білгород-Дністровської міської ради вдалися до різного роду тиску, наклепу та інших протиправних дій, що не відповідає вимогам чинного законодавства України На адресу його родини надходили листи в яких установлювалися терміни, вимагалось негайно виселитися із житла, згодом такі листи направлялися в різні інстанції стверджуючи, що йому належать квартири, які знаходяться в інших містах України, в тому числі в м. Харкові, зазначаючи конкретні адреси, що не відповідає дійсності, оскільки ні він ні його родина не має до їх ніяких відносин. Прізвища осіб, які в них зазначені, можливо лише за співпадіння з прізвищем [PERSON] . Проте ці обставини позивачем вкотре зазначено у позовній заяві, що також є доказом намагання позивача ввести суд в оману. На підставі викладеного та

Outcome: approved