Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що «позивач перебував у шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2025 (справа № 127/11397/25), з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини виносився судом без виклику сторін та без врахування наявності у позивача на утриманні ще двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання сина [PERSON] він сплачує на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 (справа № 127/17846/17), а на утримання дочки [PERSON] ?ї він сплачує аліменти самостійно, без судового рішення. Крім того, на його утриманні також перебуває його мати [PERSON] , яка являється пенсіонером і потребує матеріальної допомоги від сина, оскільки з чоловіком вона розлучена. Також підставою для зменшення аліментів стало те, що погіршився стан здоров?я позивача, в нього почалися сильні болі в коліні і згідно з первинним оглядом ортопеда-травматолога від 28.05.2025, у нього діагностовано пошкодження медіального меніска правого колінного суглобу та рекомендовано оперативне втручання (шов медіального меніска правого колінного суглоба). Згідно з планом оперативного втручання, вартість такої операції становить 45 190 грн. Оскільки з нього стягнуто аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, це ставить його в скрутне матеріальне становище, тому що після відрахування аліментів йому залишається така сума на прожиття, з якої просто нереально накопичити кошти на операцію. У нього мінімальна заробітна плата, інших доходів, а також іншого цінного майна він на праві власності не має. Стягнення з нього на користь відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх доходів на утримання наймолодшої дитини ставить всіх трьох його дітей у нерівне становище. Враховуючи той факт, що з боржника підлягає до стягнення не більше 50% заробітної плати, а з позивача на утримання наймолодшої дитини стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки (25% від усіх доходів), то на двох других дітей припадає теж 1/4 частка доходів, які діляться на них двох ( [PERSON] ?ю і [PERSON] ), що становить по 12,5%. Просить врахувати, що відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, батьки несуть в рівній мірі обов`язок по матеріальному утриманні дитини, в той час як в даному випадку при стягненні з позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] він нестиме на утримання дитини витрати в значно більшому розмірі, ніж відповідач, яка ніде не працює. Тобто в даний час весь тягар по забезпеченню їхньої спільної дитини покладено лише на нього. Тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2025 у справі № 127/11397/25 на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на 1/6 частку від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 11.06.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд. 25.09.2025 відповідач [PERSON] подала до суду письмові пояснення, які мотивовані тим, що «сторона позивача невірно вказує вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині максимального розміру відрахувань під час кожної виплати заробітної плати, оскільки ч. 3 ст. 70 Закону вказує, що 50 відсоткове обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, твердження позивача щодо неможливості сплати аліментів у розмірі 1/4 частки на утримання їхньої спільної дитини не порушує права відповідача у розумінні Закону України «Про виконавче провадження». Позивач при розгляді даної справи не залучав інших осіб, які отримують від нього аліменти, крім того, до позовної заяви він надає квитанції про сплату аліментів на утримання його сина [PERSON] та доньки [PERSON] ?ї, однак дані докази не підтверджують, що саме такий розмір аліментів позивач щомісячно сплачує на їх утримання та не підтверджує перевищення 70% відрахувань від його заробітної плати. У даному випадку неможливо застосувати вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки з позивача примусово за рішенням суду не стягуються аліменти на утримання його дочки [PERSON] ?ї. Застосування вимог ч. 3 ст. 70 Закону та зменшення розміру аліментів на утримання їхньої спільної з позивачем дитини до 23,3% (70%/3 дітей = 23,3%) було б можливе лише у разі, якщо мати [PERSON] ?ї звернулась до позивача із вимогою про стягнення аліментів. Позивач при зверненні до суду із позовною заявою уникнув вказівки про наявність у його матері інших дітей, які також зобов?язані утримувати свою матір, а також не вказав про безпосередні доходи матері, що у свою чергу б підтверджувало або спростовувало факт потреби у матеріальній допомозі матері. Таким чином, факт наявності у позивача матері похилого віку не надає йому підстав зменшити розмір аліментів на утримання їхньої спільної дитини. До позовної заяви долучено план хірургічного лікування із приватної лікарні, однак дане лікування можливо провести у державній клініці та суттєво зменшити у такому разі витрати. Таким чином, твердження позивача не підтверджують його погіршення матеріального стану, а лише вкотре підтверджують його намір уникнути сплати аліментів у необхідному розмірі для належного утримання дитини. Вона зверталась до суду із вимогою про стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитини у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, відповідно, їхня спільна дитина буде отримувати аліменти у розмірі 1/4 частки будь-якого доходу позивача. Також факт отримання позивачем мінімальної заробітної плати підтверджує отримання нею мінімального розміру аліментів у розмірі 2000 грн (8000/4 = 2000), що не підлягає зменшенню. Якщо позивач вважає, що коштів, які у нього залишаються після відрахувань аліментів на його ж дітей з мінімальної заробітної плати, недостатньо, він не позбавлений можливості знайти роботу з більшим розміром заробітної плати. Фактичний розмір заробітної плати позивача в декілька разів перевищує мінімальну заробітну плату та фактично дана позовна заява є наміром уникнення обов?язку утримання їхньої спільної дитини. Законодавець надав заявникам право звертатись до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 1/2 (доходу) платника аліментів. Тобто це право заявника скористатись відповідним способом захисту та стягнення певного розміру аліментів, а не максимальний розмір аліментів, який боржник зобов?язаний сплачувати. У даному випадку 1/2 частка доходу, у розумінні статті 161 ЦПК України, могла б застосовуватись лише у випадку сплати аліментів одному заявнику на трьох дітей. Враховуючи викладене, оскільки матеріали позовної заяви не містять доказів перевищення максимального розміру відрахувань з позивача, оскільки стягнення аліментів на утримання їхньої спільної з позивачем дитини не порушує права інших дітей, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів необхідності у здійсненні матеріальної допомоги його матері та відсутності у неї інших дітей, оскільки надані докази захворювання не підтверджують суттєве погіршення матеріального стану, вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі». У судове засідання 25.09.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Зубань О.О. попередньо подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та простить їх задовольнити, просить врахувати викладені у позовній заяві обставини. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Будь-які інші заяви чи клопотання учасники справи до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.09.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що Вінницький міський суд Вінницької області 25.04.2025 видав судовий наказ, яким вирішено «стягувати з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття» (а.с. 29). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.2021, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 06.03.2009, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.2013 убачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 27.09.2017 (справа №127/17846/17) стягнув з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\~000 грн 00 коп., щомісячно, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією такого рішення (а.с. 17-18). На підтвердження погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] до позову долучено документ «Первинний прийом ортопеда-травматолога» від 28.05.2025, у якому зазначено діагноз «пошкодження медіального меніска правого колінного суглоба. СЛГН надколінка» та рекомендовано «оперативне втручання (шов медіального меніска правого колінного суглоба), обмеження фізичного навантаження» (а.с. 14). Згідно з копією документа «1 План хірургічного лікування» від 28.05.2025, вартість оперативного втручання складає 45\~190,00 грн (а.с. 15). З копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.06.2025 убачається, що [PERSON] 01.10.2024 прийнятий на роботу у ТОВ «ЛЮСТДОРФ», сума нарахованого доходу за січень 2025 року 24\~269,50 грн, за лютий 2025 року 27\~491,00 грн, за березень 2025 року 27\~733,00 грн, за квітень 2025 року 27\~416,19 грн (а.с. 19-20). На підтвердження факту «перебування на утриманні позивача матері [PERSON] , яка являється пенсіонером і потребує матеріальної допомоги від сина, оскільки з чоловіком вона розлучена» до позову долучено копію пенсійного посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 21), копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1994, згідно з яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] 14.11.1994 розірвано (а.с. 23), а також копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.05.1984, у якому матір`ю [PERSON] записана [PERSON] (а.с. 22). На підтвердження сплати аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] до позову долучено копії квитанції, за якими платником є [PERSON] , а отримувачами « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с. 24-28). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частинах першій та другій статті 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18). Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У даному випадку сторона позивача вказує, що «судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , виносився судом без виклику сторін та без врахування наявності у позивача на утриманні ще двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання сина [PERSON] він сплачує на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 (справа № 127/17846/17), а на утримання дочки [PERSON] ?ї він сплачує аліменти самостійно, без судового рішення. Крім того, на його утриманні також перебуває його мати [PERSON] , яка являється пенсіонером і потребує матеріальної допомоги від сина, оскільки з чоловіком вона розлучена. Також підставою для зменшення аліментів стало те, що погіршився стан здоров?я позивача, в нього почалися сильні болі в коліні і згідно з первинним оглядом ортопеда-травматолога від 28.05.2025, у нього діагностовано пошкодження медіального меніска правого колінного суглобу та рекомендовано оперативне втручання (шов медіального меніска правого колінного суглоба). Згідно з планом оперативного втручання, вартість такої операції становить 45 190 грн». Аналізуючи доводи сторони позивача, суд враховує, що [PERSON] дійсно являється батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підтвердження сплати аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] до позову долучено копії квитанції, за якими платником є [PERSON] , а отримувачами « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». Вказані квитанції жодним чином не свідчать, що позивач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки з квитанцій неможливо установити, що кошти переховані позивачем саме як аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] . Суд враховує, що сам по собі факт наявності у [PERSON] інших дітей не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини [PERSON] , оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на неспроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі. Ці обставини підлягають належному доказуванню. Інших документів, які б доводили факт сплати аліментів на утримання дітей та неспроможність у зв`язку із цим сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, до позову не долучено. Крім того, суд критично сприймає доводи позивача про те, що на його утриманні перебуває матір [PERSON] , оскільки докази, які б підтверджували такі обставини, у матеріалах справи відсутні. Обставина, що [PERSON] являється пенсіонером та що вона розлучена із чоловіком не свідчить про її потребу в утриманні сином [PERSON] . На підтвердження погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] до позову долучено документ «Первинний прийом ортопеда-травматолога» від 28.05.2025, у якому зазначено діагноз «пошкодження медіального меніска правого колінного суглоба. СЛГН надколінка» та рекомендовано «оперативне втручання (шов медіального меніска правого колінного суглоба), обмеження фізичного навантаження». Слід зазначити, надані суду документи не свідчать про те, що виявлені у позивача захворювання перешкоджають йому працевлаштуватися. Крім того, з копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.06.2025 убачається, що розмір заробітної плати [PERSON] не є мінімальним, на що, крім іншого, сторона позивача звертала увагу суду у позовній заяві як на підставу для зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться. Окрім того, правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2025 у справі № 127/11397/25), однак обставини, про які зазначає позивач у позовній заяві, існували на час видачі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2025 у справі № 127/11397/25. Таким чином, аналізуючи докази у справі та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін та з інтересів дитини, які полягають в гарантуванні необхідного та достатнього рівня матеріального забезпечення, суд дійшов висновку позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення, тому судові витрати, понесені позивачем, слід залишити за останнім.

Outcome: dismissed