Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із позовною заявою до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, в якій просив визначити йому, як спадкоємцю за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову зазначив, що він є рідним сином [PERSON] , яка завжди проживала за адресою: [ADDRESS] . [INFO] перебуваючи в літній період в будинку за адресою: с. Соболівка, Броварського р-ну, Київської обл., матір позивача померла. Позивач зазначив, що поховавши матір, він не замислювався над питаннями, які стосуються прийняття спадщини, оскільки за час свого життя матір йому декілька разів зазначала, що все належне їй майно вона перепише на свою доньку, тобто на його рідну сестру [PERSON] . Позивач пояснив, що наприкінці березня 2024 року, перебуваючи в с. Соболівка, він випадково дізнався від старости Літочківського старостинського округу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про те, що є заповіт, складений його матір`ю, в тому числі і на його ім`я, 02.04.2024 позивачу було видано дублікат заповіту від 15.11.2018, зареєстрованого в реєстрі за №9. Позивач вказав, що він 15.04.2024 звернувся до нотаріуса Корецької І.С. із заявою про прийняття спадщини щодо майна його померлої матері. Проте, нотаріус за результатами розгляду заяви і доданих документів відмовила йому у їх прийнятті та у відкритті спадкової справи, про що нею було складено письмову постанову. За змістом цієї постанови позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з причин пропуску шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Також, як слідує із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76605210 від 15.04.2024, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно даних Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. Тобто вбачається, що його сестра [PERSON] спадщину не прийняла, а він, у свою чергу, від неї не відмовлявся. У зв`язку з вищевикладеним просить задовольнити позов. 06.05.2024 ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче засідання, витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корецької Ірини Сергіївни належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 11.09.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корецької І.С. на виконання вимог ухвали надійшла копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де зазначено, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76605210 від 15.04.2024, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно даних Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. 25.06.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.09.2025 через канцелярію суду представником [PERSON] подано письмові пояснення по справі. У судовому засіданні 23.09.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Кіян А.В. надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач або його повноважений представник у призначене судове засідання не з`явились, представник подав письмову заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представника позивача, допитавши свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 04.08.2023, серія [NUMBER] , [INFO] померла матір позивача [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15.11.2018 [PERSON] було складено заповіт, яким вона на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і загалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному. 15.04.2024 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корецька І.С. своєю постановою відмовила позивачу [PERSON] у відкритті спадкової справи на підставі заяви про прийняття спадщини після смерті померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Водночас, нотаріус роз`яснила [PERSON] , що в порядку положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України він має право звернутись до суду щодо визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Окрім того, як було встановлено судом, зі змісту зазначеної постанови від 15.04.2024. після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 76605210 від 15.04.2024. Відтак, з питання прийняття спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] більше ніхто не звертався. Положення ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічний висновок міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Верховний Суд розглядаючи справу № 676/47/21 у своїй постанові від 25.01.2023 року зробив наступний висновок: для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1ст. 1273 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Звертаючись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач [PERSON] вказав, що не замислювався над питаннями, які стосуються прийняття спадщини, оскільки за час свого життя матір [PERSON] значно раніше неодноразово зазначала, що все майно вона має намір переписати на доньку [PERSON] (сестру позивача). Також зазначив, що у зв`язку із таким бажанням матері, вони ці питання ніколи детально не обговорювали, позаяк йому було неприйнятно підіймати подібні теми у розмові із матір`ю, яка мала похилий вік. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, останній після смерті матері не замислювався над питанням прийняття спадщини, оскільки був упевнений, що матір переписала або заповіла все своє майно доньці [PERSON] , як вона і зазначала за життя. Із сестрою позивач не спілкується з різних причин, стосунків не підтримує. У зв`язку із цим, позивач був впевнений, що питання прийнята спадщини вже було вирішено на підставі складеного матір`ю заповіту на ім`я сестри [PERSON] , а тому він не звертався до нотаріуса із відповідною заявою, в тому числі і в загальному порядку. Разом з тим, про наявність заповіту, складеного матір`ю [PERSON] в тому числі і на ім`я позивача [PERSON] , останній випадково дізнався тільки наприкінці березня 2024 від старости Літочківського старостинського округу Зазимської сільської ради Гайдака Михайла Васильовича. Як підтверджується дублікатом заповіту складеного [PERSON] у с. Літочки, Броварського р-ну, Київської обл. 15.11.2018, він був виданий позивачу [PERSON] лише 02.04.2024, після чого останній 15.04.2024 звернувся до нотаріуса Корецької І.С. із заявою про прийняття спадщини. Відтак, судом враховується, що дізнавшись про наявність заповіту та отримавши його дублікат 02.04.2024, позивач [PERSON] фактично одразу вже 15.04.2024 звернувся до нотаріуса із відповідною заявою. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він є старостою Літочківського старостинського округу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, та особисто ще з малку знає позивача [PERSON] , який фактично виріс у сусідньому селі Соболівка. Також [PERSON] підтвердив, що дійсно саме він приблизно наприкінці березня 2024 року, зустрівшись на похованні односельчанина, фактично і повідомив позивачу [PERSON] про наявність складеного матір`ю на його ім`я заповіту, дублікат якого видав 02 квітня 2024 року. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту на його ім`я, натомість будучи запевненим матір`ю за її життя, що вона усе своє майно заповіла сестрі [PERSON] , яка і займається питаннями оформлення спадщини. У зв`язку із цим, позивач не звертався із заявою у загальному порядку. Протилежне судом не встановлено та ніким не спростовувалось. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6.09.2017 року у справі № 6-496цс17, зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує з правової позиції, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. З урахуванням усього вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем у даній справі є саме територіальна громада, яка не є спадкоємцем; зважаючи на те, що позивач хоча і мав право на прийняття спадщини за законом на загальних підставах, однак був впевнений, що матір за життя усю спадщину за заповітом передала сестрі, яка мала відповідний пріоритет у спадкуванні; при цьому, не будучи обізнаним як із тим, що сестра своє право за заповітом так і не реалізувала, так і з наявністю складеного заповіту на його ім`я, це перешкодило позивачу звернутись до нотаріуса у загальному порядку; виходячи з обставин про не відкриття спадкової справи за заявою інших спадкоємців, а відтак про відсутність іншого спору між спадкоємцями, суд приходить до висновку, що визначення позивачу додаткового строку не призведе до втручання у права інших осіб, в тому числі і сестри, яка повідомила суд про відсутність у неї наміру взагалі приймати спадщину. У постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 Верховний Суд України зазначив, що під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Спадкування за законом і за заповітом - це різні правові інститути, які охоплюють собою різний обсяг правомочностей спадкоємця, і їх не можна поєднувати в одне ціле, лише виходячи з того, що закон встановлює однакові строки для реалізації спадкоємцем своїх прав в межах обох зазначених правових інститутів. Так, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Як вже зазначалось вище, суд враховує ту обставину, що отримавши 02.04.2024 дублікат заповіту, позивач без надмірних зволікань і затримок 15.04.2024 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини щодо майна своєї померлої матері. При цьому, суд окремо зазначає, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вдається до вирішення питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона, в силу ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи цей спір, судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінено надані сторонами докази у їх сукупності. Таким чином,

Outcome: approved