Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 липня 2022 року у справі № 756/5096/22 Оболонським районним судом міста Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Обрахований державним виконавцем розмір аліментів, які стягуються з позивача, становить 5336,75 грн на місяць. [PERSON] стверджує, що він не заперечує проти покладення на нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , проте зауважує, що при розгляді справи у наказному провадженні про стягнення з нього аліментів суд не врахував ту обставину, що на його утриманні також перебував малолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував на те, що на сьогодні суттєво погіршився його майновий стан. Так, йому 62 роки, він не може оформити пенсію чи працевлаштуватись через похилий вік, що не дозволяємо йому сплачувати аліменти у розмірі, який був стягнутий судом. [PERSON] зазначив, що у час, коли він отримував високий дохід, він придбав та згодом за договором дарування від 14 листопада 2011 року подарував своєму сину [PERSON] , [INFO] , квартиру [ADDRESS] , вартість якої на сьогодні орієнтовно становить 4800000,00 грн. Також позивач стверджував, що він придбав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ураховуючи наведене, покликаючись на норму ч. 1 ст. 192 СК України, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, визначений наказом Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року у справі № 756/5096/22, та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням у цій справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подала. Позивач у судовому засіданні 11 вересня 2025 року підтримав свої позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши зібрані у справі докази, а також матеріали справи № 756/5096/22, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом з`ясовано, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Судовим наказом Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року у справі № 756/5096/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Обрахований державним виконавцем розмір аліментів, які стягуються з позивача, становлять 5336,75 грн на місяць. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України). Розмір аліментів на одну дитину, що стягується із боржника у наказному провадженні, чинним законодавством фактично визначений як сталий, оскільки передбачає можливість видачі судового наказу у безспірному порядку лише в тому розмірі, що просить позивач, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України). Таким чином, з огляду на специфіку наказного провадження, під час видачі судового наказу про стягнення аліментів судом не перевіряються доводи щодо обґрунтованості вимог стягувача по суті, зокрема чи наявні заперечення у боржника щодо стягнення аліментів та їх розміру, чи наявні обставини, що перешкоджають боржникові сплачувати аліменти у заявленому до стягнення розмірі. Боржнику надано право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав (ч. 1 ст. 170 ЦПК України). При цьому законодавець передбачив, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 171 ЦПК України). Проаналізувавши приписи розділу II ЦПК України можна дійти висновку, що визначеним законом способом захисту порушеного права боржника у випадку незгоди із судовим наказом є подання заяви про його скасування Водночас законодавцем такого права позбавлений боржник, щодо якого судом видано наказ про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. У випадку незгоди з судовим наказом такий боржник вправі захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7 ст. 171 ЦПК України). Судом встановлено, що на час видачі судового наказу Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року у справі № 756/5096/22 у [PERSON] також знаходився на утриманні малолітній син [PERSON] , [INFO] . Проте ця обставина не повідомлялась стягувачем та не досліджувалась судом при розгляді справи № 756/5096/22, хоча відповідно до приписів ч. 1 ст. 182 СК України вона має суттєве значення для визначення розміру аліментів, які підлягали стягненню з [PERSON] . Також після видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів, змінився майновий стан [PERSON] , він не працює, через похилий вік можливість для його працевлаштування суттєво обмежена, а пенсію за віком йому на цей час не призначили. Ураховуючи наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та про необхідність зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved