Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

16 червня 2025 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Приблизно з 13 вересня 2023 року заявник почав доглядати за своїм батьком і став постійно проживати у нього без реєстрації в будинку [ADDRESS] , так як він потребував стороннього постійного догляду по причині його важкого стану здоров`я та інвалідності 3-ї групи. Він доглядав за батьком, купував продукти харчування, ліки, годував його, вів домашнє господарство, ночував разом з ним. До подачі заяви про прийняття спадщини [PERSON] вважав, що після смерті батька фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Приватним нотаріусом йому було роз`яснено, що ним було пропущено зазначений процесуальний строк та рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно йому для оформлення прав на спадкування, тому він змушений звернутися до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій виклав прохання проводити розгляд справи за його відсутності. Ініційовану ним заяву про встановлення факту його постійного проживання разом із батьком [PERSON] підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у заяві (а.с. 28). Представник Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, в поданому до суду клопотанні не заперечував проти задоволення вимог вказаних в заяві [PERSON] , просив проводити засідання без їх участі (а.с. 19). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що дійсно заявник [PERSON] на час смерті батька [PERSON] проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2024 (а.с. 7). Родинні відносини заявника з померлим [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до акту фактичного проживання осіб №422/03-24 від 13.06.2025 [PERSON] з 13 вересня 2023 року по 11 травня 2024 року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , доглядаючи батька [PERSON] , у зв`язку з погіршенням стану здоров`я останнього (а.с. 8). Отже, реалізація права на спадщину заявником [PERSON] залежить від встановлення судом факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини, який має юридичне значення для заявника. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами та твердженнями заінтересованої особи. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини.

Outcome: approved