Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ТОВ «ФК «Арагон» звернулося до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 січня 2022 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №6136875, за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушив строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 15 червня 2025 року має заборгованість в розмірі 33941 грн. 66 коп., в т.ч.: 2500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 25839 грн. - заборгованості за відсотками, 4688 грн. 14 коп. інфляційних витрат за період з 1 березня 2022 року по 1 квітня 2025 року, 914 грн. 52 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 1 березня 2022 року по 1 квітня 2025 року. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 33941 грн. 66 коп. та понесені судові витрати. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала повністю, та зазначила, що позивачем нараховано відсотки за період з 24 травня 2022 року по 1 квітня 2025 року, однак договір №6136875 від 23 січня 2022 року укладено строком на 30 днів, тобто позивачем нараховано відсотки в порушення умов договору. Також зазначила, що позивачем в порушення положень ЦК України нараховані інфляційні витрати та 3% річних за період з 1 березня 2022 року по 1 квітня 2025 року. Крім того, зазначила, що позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу, які є завищеними та не відповідають осягу наданих адвокатом послуг (а.с.60-63). Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позову клопотав про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що між позивачем та відповідачем не укладався договір №6136875 від 23 січня 2022 року, оскільки як вбачається з останнього, він укладений між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] , а відповідач у справі має прізвище [PERSON] , на підтвердження чого надала копію паспорта громадянина України. Тобто вказаний договір не може бути належним договором, оскільки в ньому хоча і вказані дані [PERSON] : дата народження, РНОКПП, місце проживання, однак позичальником зазначено [PERSON] , тобто іншу особу. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на наступне. Як встановлено судом, 23 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] (паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , дані про адресу реєстрації відсутні) укладено договір №6136875, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2500 грн. на строк 30 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 0,99% у день протягом акційного періоду та пролонгації договору, та 2,3% - за всі наступні дні (а.с.7-10). Вказаний договір підписано електронним одноразовим ідентифікатором UA682077 / [PERSON] /. Відповідно до п.11.7 вказаного договору сторони дійшли згоди, що договір підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитодавця і електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, зразком електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника є логін особистого кабінету та пароль входу до особистого входу. Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів 23 січня 2022 року о 12:47:31 ТОВ «ФК «Арагон» (код 42014911) здійснено транзакцію №34293-48499-61673 у сумі 2500 грн. на картку [NUMBER] емітента PRIVAT BANK, призначення платежу - видача кредиту по договору №6136875 (а.с.28). Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачу нарахована сума боргу 33941 грн. 66 коп., в т.ч.: 2500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 25839 грн. - заборгованості за відсотками, 4688 грн. 14 коп. інфляційних витрат за період з 1 березня 2022 року по 1 квітня 2025 року, 914 грн. 52 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 1 березня 2022 року по 1 квітня 2025 року (а.с.13-27). Згідно з довідками про ідентифікацію позичальника та анкети позичальника його дані: [PERSON] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації та проживання [ADDRESS] (а.с.11,12). Відповідно до копії паспорту [NUMBER] дані відповідача зазначено як [PERSON] (а.с.68). Як вбачається з копії картки фізичної особи платника податків, 28 червня 2003 року ДПІ у Путивльському районі [PERSON] було присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.68зв.). В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначенні поняття: - електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною четвертою\~статті 14 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного\~статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Згідно зі\~ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює\~Закон України «Про інформацію»\~та спеціальний\~Закон України «Про захист персональних даних». Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про захист персональних даних»\~персональні дані -\~\~це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку). Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У цій справі позивач стверджує, що 23 січня 2022 року відповідач використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором уклав електронний кредитний договір №6136875, за умовами якого отримав кредит в сумі 2500 грн. Водночас, позивач не надав суду доказів, які би підтверджували укладення вказаного кредитного договору саме відповідачем [PERSON] . Так, у справі відсутні докази того, що ідентифікацію за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було вчинено [PERSON] , оскільки, як вбачається з кредитного договору, він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] . Зазначення у кредитному договорі персональних даних [PERSON] номера паспорту та РНОКПП, саме по собі не може беззаперечно свідчити про укладення ним кредитного договору. Позивач не надав суду доказів того, що кредитні кошти в сумі 2500 грн. були отримані [PERSON] , а надане позивачем підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів не дозволяє ідентифікувати власника карткового рахунку. Отже, суд вважає, що заперечення відповідача щодо укладення ним кредитного договору і отримання кредитних коштів є обгрунтованими. З огляду на те, що позивач не довів укладення кредитного договору з [PERSON] , тобто фізичною особою, якій присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] , що зазначено у кредитному договорі, і отримання ним кредитних коштів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed