Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

01\~липня 2025\~року позивач\~ [PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди заподіяної\~залиттям квартирита просила суд стягнути з [PERSON] грошові кошти, з яких: 8000 грн. витрати на судову експертизу, 1211, 20 грн. судових витрат, 29925,00 грн. матеріальної шкоди та 10\~000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивача зазначила, що 03.04.2025 в її квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відбулося залиття квартири, з причин виникнення течії зі змішувача, розташованого у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] , яка розташована над квартирою позивачки. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності відповідачу по справі. В квартирі, що на праві власності належить [PERSON] проживає її син разом з дружиною та дітьми. Син відповідача свою провину визнав, деякий час позивач намагалась врегулювати цей спір без звернення до суд з позовом, проти досягти домовленостей з дружиною сина відповідача їм не вдалося. Судовим експертом Бихно М.В. на замовлення позивача було складено висновок з питань будівельно-технічного дослідження № 33-25, відповідно до якого сума матеріальних збитків становить 29926,00 грн. Крім того зазначила, що неправомірні дії відповідача призвели до порушення звичайного ритму життя позивача, моральну шкоду позивач оцінює в 10\~000,00 грн. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Металургійного районного суду місті Кривого Рогу від 01 липня 2025 року, вказана справа надійшла до провадження суддя Вікторович Н.Ю. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвала про відкриття провадження від 10 липня 2025 року отримана відповідачем 24 липня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 08 серпня 2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що позовні вимоги нею не визнаються, оскільки наданий позивачем Акт про залиття квартири від 21.04.2025 року не відповідає вимогам закону, не зазначено прізвище, ім`я та по батькові власників квартир, що зазнала шкоди та квартири з вини якої сталося залиття, не зазначено форми власності квартир, не визначено характер залиття, не вказано обсяг необхідного ремонту та його орієнтовну вартість, не встановлено безпосередньої вини відповідача у залитті квартири. Крім того, відповідач не погоджується з складеним висновком експерта, оскільки її не було повідомлено про проведення огляду квартири експертом пошкоджень квартири, в акті про залиття відсутні відомості щодо пошкодження внаслідок затоплення дверей (пошкодження штапиків), проте при складанні кошторису його включено для відновлення. Також відповідач зазначила, що експертом не було взято до уваги та позивачем не надано відповідної інформації коли в квартирі позивача проводився останні ремонт. Крім того, відповідач посилаючись на вимоги ст. 27 ЦПК України вказувала, що судом не було дотримано правила підсудності під час відкриття вказаної справи, а тому просила суд направити справу за місцем її реєстрації до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, звернувшись до суд з окремим клопотанням. 12 серпня 2025 року на адресу суд від позивача надійшла відповідь на відзив в якому [PERSON] зазначила, що акт про залиття квартири був складений ТОВ «Сітісервіс-КР». При цьому, ТОВ «Сітісервіс-КР» не керується Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, оскільки ТОВ «Сітісервіс-КР» надає послуги з управління будинком та керується Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком» та Типовим договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 5 вересня 2018 р. №712. Оскільки на сьогоднішній день законодавством України не затверджено форму акту про залиття квартири для будинків, яким ТОВ «Сітісервіс-КР» надає послуги з управління будинком, а отже ТОВ «Сітісервіс-КР» має право складати даний акт у довільній формі, а отже складений акт має юридичну силу. Крім того позивач стверджувала, що Акт про залиття квартири був підписаний [PERSON] без зауважень. Стосовно заперечень відповідача в частині складеного судовим експертом висновку зазначила, що зв`язатись з відповідачем з метою повідомлення про проведення експертом огляду приміщення вона не змогла, оскільки не мала контактів відповідача, проте, про проведення огляду достеменно було відомо сину відповідача та її невістці. В акті про залиття квартири зазначено, що окрім інших ділянок, залиття зазнав коридор. Двері про які у відзиві зазначає відповідач, розташовані саме в коридорі, що підтверджується планом квартири. Через залиття відбулося «просідання» двері, що зумовило неможливість користування нею. Просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №153473933 від 22.01.2019, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №398829449 від 11.10.2024, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджують, що власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , позивач по справі. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №428247738 від 23.05.2025, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно акту про залиття квартири [ADDRESS] від 21 квітня 2025 року, складеного комісією у складі інженера І категорії Пасечної П.М., майстра дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , вбачається, що 03 квітня 2025 року в буд. [ADDRESS] . Залиття відбулося у кв. [ADDRESS] . У коридорі, кухні, на стінах, спостерігаються сліди залиття., та на стелі у кв. [ADDRESS] . Причини залиття є течія із змішувача, розташованого у ванній кімнаті у кв. [ADDRESS] . Судовим експертом Бихно М.В. було складено висновок судового експерта з питань будівельно-технічної експертизи №33-25 щодо визначення вартості відновлювального ремонту, проведення якого необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , по заяві гр. [PERSON] , відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту, визначена станом на травень 2025 рік становить: 29\~926,00 грн. Відповідно до частини другої статті 11\~ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, за правилами ст.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди\~та її розмір. Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій,що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від17.05.2005року № 76"Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 до п.2.3.6 Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехника; в якому описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено; з зазначенням причини залиття, аварії (чітко зазначивши причини); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто завдав шкоду); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомленні мешканці квартир, які його також підписують. В абз.2 п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4). Натомість Додаток 4 вимагає чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушник осушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін. Додаток 4 Правил при складанні акту вимагає надати висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін. Окрім того, акт повинен містити інформацію про ознайомлення мешканців квартир щодо відомостей акту. В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника(наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода(обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Дослідивши поданий позивачем акт про залиття від 21.03.2025 року, суд вбачає, що при складанні акту причину затоплення зазначені, а саме течія із змішувача, розташованого у ванній кімнаті у кв. [ADDRESS] . Стосовно посилань відповідача про неналежне оформлення акту про залиття, суд зазначає, що відповідно до Листа вих. №200 від 09.05.2025 за підписом директора ТОВ «Сітісервіс-КР» Жмуд Л.І., ТОВ «Сітісервіс-КР» не керується Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, оскільки ТОВ «Сітісервіс-КР» надає послуги з управління будинком та керується Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком» та Типовим договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 5 вересня 2018 р. №712. Оскільки на сьогоднішній день законодавством України не затверджено форму акту про залиття квартири для будинків, яким ТОВ «Сітісервіс-КР» надає послуги з управління будинком, а отже ТОВ «Сітісервіс-КР» має право складати даний акт у довільній формі, а отже складений акт має юридичну силу. Крім того, вказаний Акт про залиття від 21.03.2025 року був підписаний мешканцями кв. [ADDRESS] [PERSON] без зауважень. У відповідності до висновок судового експерта з питань будівельно-технічної експертизи №33-25 щодо визначення вартості відновлювального ремонту, проведення якого необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , по заяві гр. [PERSON] , відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту, визначена станом на травень 2025 рік становить: 29\~926,00 грн. Стосовно посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на не обґрунтоване включення до кошторису будівельно-технічної експертизи відшкодування витрат на придбання нових дверей, суд зазначає, що відповідно до Акту про залиття від 21.03.2025 року, внаслідок залиття у коридорі, кухні, та спальні спостерігаються сліди затікання. У висновку судового експерта №33-25 зазначено, що в прим. №2 коридор: стеля поверхня поштукатурена, пофарбована сліди затікання та потьоку, стіни поверхня оздоблена шпалерами сліди затікання та патьоки, двері дерев`яні- мається пошкодження штапиків. З вказаного слідує, що внаслідок залиття, в коридорі квартири [ADDRESS] , було пошкоджено двері в коридорі, відповідачем не надано суду доказів на спростування наведених у Акті про залиття від 21.03.2025 та висновку судового експерта №33-25 відомостей, з клопотанням про призначення експертизи з питань будівельно-технічної експертизи відповідач до суду не зверталась. З приводу вказаних доводів представника відповідача суд зазначає, що за правилами ст.\~103\~ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення по справі повторно будівельно-технічної експертизи, в якому відповідачем могли бути поставленні питання з приводу порядку нарахування збитків в разі пошкодження штапелю на дверях внаслідок затоплення, порядку визначення попереднього ремонту в квартирі, тощо. З вказаних обставин судом не ставить під сумнів наданий висновок експерта № 33-25 від 26 травня 2025 року, а тому заявлені вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. За правилами\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вбачає, що в результаті затоплення квартири позивача, остання зазнала душевних страждань, які полягали у необхідності ремонту власної квартири, при тому, що відповідач в добровільному порядку відмовляв їй у відшкодуванні шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано посилається на спричинення їй моральної шкоди. Між тим, ураховуючи вищевказані негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних потерпілому душевних страждань, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Стосовно посилання відповідача на порушення судом правил підсудності під час відкриття провадження по вказаній справі, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Враховуючи, що місцем заподіяння шкоди є Металургійний район міста Кривого Рогу де розташована квартира позивача, судом не порушено правила підступності. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач просив стягнути з відповідачки кошти, сплачені ним за проведення звіту з дослідження вартості матеріального збитку, завданого затопленням в загальному розмірі 8000,00 грн. Витрати, здійснені позивачем пов`язані з розглядом справи для встановлення розміру матеріальної шкоди, нанесено йому затопленням. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню 8000,00 грн. за проведення звіту, що підтверджується договором №33-25 від 28.04.2025 укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] для проведення будівельно-технічного дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту у квартирі [ADDRESS] відповідно до п. 2.1. якого, загальна вартість робіт за цим договором становить 8000,00 грн. та платіжною інструкцією №2.123049729.1 від 28.04.2025 року. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, та у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: partial