Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 26.07.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років відносини з відповідачем погіршилися, зникло взаєморозуміння. Стверджує, що відповідач з народження дітей ухиляється від їх утримання, виховання, не піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. При цьому, заробітна плата, яку отримує позивач не дає їй можливості повністю забезпечити дітей. З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей 4000,00 грн. (2000,00 грн. на кожну дитину) щомісячна з індексацією, починаючи з 08.12.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. 01.09.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого фактичного зводяться до того, що відповідач не погоджується із твердженнями позивача, що він не приймав участі у вихованні дітей та їх матеріальному утриманні. При цьому просить з урахуванням його матеріального стану та заробітної плати в сумі 8400,00 грн., стягнути з нього на користь дітей аліменти в розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину починаючи з дня подання позову до суду 01.07.2025 року та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомлення сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак у матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. При цьому від його представника адвоката Ламбрух О.С. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2023 року справа № 308/11556/23 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Також, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Згідно витягів з реєстру Ужгородської територіальної громади № 2023/005070290 від 06.07.2023 року та 2023/005496533 від 20.07.2023 року проживають за адресою [ADDRESS] . За даними паспорту громадянина України [NUMBER] [PERSON] вбачається, що остання значиться зареєстрованою в [ADDRESS] Таким чином у судовому засіданні було встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з матір`ю. З наданих відповідачем доказів, зокрема виписки за банківською карткою відповідача вбачається, що позивач починаючи з 01.12.2023 року по серпень 2025 року переказував на банківську карту позивача грошові кошти. Також на підтвердження допомоги колишній дружині та дітей позивачем були долучені наступні докази: видаткова накладна 29011413305 від 26.07.2024 року про придбання кондиціонера, квитанція про придбання монітору, телевізора. Вказані обставини не заперечуються позивачем. Разом з тим, за змістом ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано\~ст. 184 СК України. Беручи до уваги, бажання позивача, з яким проживають діти, отримувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне призначити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4\~000,00 гривень щомісячно, по 2000,00 грн на кожну дитину. Відповідач не заперечує щодо стягнення такого розміру аліментів. Зі\~ст. 182 СК України\~слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», прожитковий мінімум у 2025 році становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року 3196 грн. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, відповідач є батьком дітей, офіційно працює, інших осіб на утриманні не має, беручи до уваги вік дітей, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік», а також враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно. Згідно з ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 01.07.2025 року, то аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial