Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

16 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 22000 грн за період з 01 листопада 2023 року до 30 вересня 2024 року оскільки він втратив право на її отримання. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа, на підставі його заяви щомісячно у період з серпня 2023 року до вересня 2024 року нараховувалася допомога на проживання у розмірі 2000 грн. 26 вересня 2024 року за результатом верифікації встановлено, що [PERSON] перебуває за кордоном більше ніж 60 календарних днів, повідомлень про виїзд за кордон від нього не надходило. Отже, з 01 листопада 2023 року він втратив право на допомогу, а у період з 01 листопада 2023 року до 30 вересня 2024 року отримав допомогу на проживання неправомірно. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього надмірно виплачену суму допомоги разом із понесеними судовими витратами. 19 червня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 222 вересня 2025 р не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином. В матеріалах справи є клопотання представниці позивача про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 30 серпня 2023 року до 25 квітня 2024 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. 30 серпня 2023 \~ \~ \~ \~ року [PERSON] звернувся із заявою про взяття його на облік та отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на підставі якої йому щомісячно у період з серпня 2023 року до вересня 2024 року нараховувалася допомога у розмірі 2000 грн. 26 вересня 2024 року за результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації встановлено, що [PERSON] 21 вересня 2023 року виїхав за межі України та перебуває за кордоном більше ніж 60 календарних днів, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України від 15.10.2024 № 19-71048/18/24-Вих. Повідомлень про виїзд за кордон від відповідача до управління не надходило. Отже, з 01 листопада 2023 року [PERSON] втратив право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01 листопада 2023 року до 30 вересня 2024 року отримав допомогу на проживання неправомірно. Листом від 04.10.2024 №19.08-17/31 відповідача було запрошено до Управління для з`ясування обставин. Оскільки [PERSON] не з`явився, то 13.02.2025 йому було направлено лист від 10.02.2025 №20.08-17/31 про необхідність повернення коштів. Пунктом 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Відповідно до пункту 8 Порядку № 332 нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, оцінивши надані докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаю задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач втратив право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, не повідомив про обставини, які є підставою для припинення такої виплати, та за період з 01 листопада 2023 року до 30 вересня 2024 року отримував її неправомірно. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved