Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом з вимогою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , котрий продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , котрий навчається у Київському енергетичному фаховому коледжі на 3 курсі денного відділення за спеціальністю 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» з теміном навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026, а відтак потребує матеріальної допомоги. У звязку з наведеним, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивачем [PERSON] та третьою особою - [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримують, а також не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а подальшу відсутність учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду справи, суд розглядає справу без участі сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні правовідносини. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.06.2007, де зазначено батьками - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (батько). Син [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. При цьому, [PERSON] є студентом III курсу денної форми навчання, спеціальність 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», Київського енергетичного фахового коледжу. Термін закінчення навчання до 30.06.2026, що підтверджується довідкою від 22.05.2025 року № 4633, виданою директором ського енергетичного фахового коледжу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зі змісту вказаної норми вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Сімейний кодекс України грунтується на принципі рівності прав та обовязків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобовязані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітній син сторін навчається у навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги, при цьому від відповідача до суду не надходило заперечень щодо позовної заяви, та не надано доказів, які б свідчили про неможливість відповідачем надавати матеріальну допомогу повнолітньому сина, котрий продовжує навчання. Враховуючи викладене та зобов`язання батьків відповідно до ст. 199 СК України утримувати дитину, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до 23 - х років, надавши аналіз наявним у справі доказам та

Outcome: approved