Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі- ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором № 892052310 від 22 листопада 2021 року у розмірі 13 111,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 22 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір № 892052310, який підписано електронним підписом відповідачки (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останній кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 11 000 грн на її банківську картку № [NUMBER] строком на 84 дні зі сплатою 1,30 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (базова процентна ставка). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року. Сторони договору факторингу 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року, а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року. Відповідно до умов вищевказаного договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 892052310 від 22 листопада 2021 року на загальну суму 13 111,60 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги. У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 892052310 від 22 листопада 2021 року в сумі 13 111,60 грн, з яких 7 985,18 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 5 126,42 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом. З метою захисту своїх прав ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою судді від 08 серпня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 110); ухвалою судді від 08 серпня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк» задоволено (а.с. 111-112). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, яка згідно поштового повідомлення відсутня за вказаною адресою, а тому вважається такою, що належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), відзиву не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 22 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір № 892052310, який підписано електронним підписом відповідачки (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останній кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 11 000 грн на її банківську картку [NUMBER] строком на 84 (вісімдесят чотири) дні, зі сплатою 1,30 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 21, 22-27, 32-33 ,33-на звороті-36,37). Відповідно до п. 1.1 даного договору товариство зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 11 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. 1.2 даного договору кредит надається строком на 84 дні. Відповідно до п.1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка). Відповідно до п. 1.5 договору на умовах, викладених в п. 1.6 Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 % річних, що становить 1, 30 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (Базова процентна ставка). Також між сторонами 22.11.2021 року підписано Додаток № 1 до договору № 892052310 «Графік розрахунків» (а.с. 37). Встановлено, що кредитодавець 22.11.2021 року повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 22.11.2021 року (а.с. 10). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.5.2 Договору). Згідно даних довідки щодо дій позичальника убачається, що ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» було проведено перерахування грошових коштів [PERSON] 22 листопада 2021 року о 23:32:43 на суму 11 000,00 гривень (а.с. 13). Відповідно до платіжного доручення № 0281ed2e-2cbd-4618-b831-0f405e4c9a36 вiд 22/11/2021 року ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» на рахунок [NUMBER], отримувач: [PERSON] , перераховано кошти у сумі 11 000 грн (а.с. 10). Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» від 21.02.2025 року (а.с. 92). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на запит та виписки про рух коштів, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку в період з 22.11.2021 року по 27.11.2021 року були перераховані кошти в розмірі 11 000 грн. Фінансовий номер телефону - [NUMBER] (а.с. 124-125). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 941446235 від 05 травня 2021 року (а.с. 72-75, 76). 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с.77-на звороті). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року (а.с. 78-81). Сторони договору факторингу 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а.с. 83). 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 83-на звороті), а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 84). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року (а.с. 63-65, 66, 67, 68, 69, 70-71). Відповідно до умов вищевказаного договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року на загальну суму 13 111,60 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року (а.с. 61-62). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з п.1.1 якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до яких, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною Договору (а.с. 55-58, 59). Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року в сумі 13 111,60 грн, з яких 7 985,18 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 5 126,42 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 53-54). Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитом та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року за відповідачкою виникла заборгованість у розмірі 13 111,60 грн, з яких 7 985,18 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 5 126,42 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 44, 45, 46-47). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ТОВ «Юніт Капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку,основним видом економічної діяльності якого є - Інші види грошового посередництва. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п .6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 року у справі № 910/12787/17. На підставі наданих доказів судом встановлено, що правовідносини за кредитним договором № 892052310, який укладений в електронній формі між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою, виникли 22 листопада 2021 року, у той час, як договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений 28.11.2018 року, майже за три роки до того, як відповідачка уклала вищевказаний кредитний договір. Тобто, на час укладення договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги стосовно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, а згодом 04.06.2025 на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). Чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Крім того, право вимоги до [PERSON] вказано лише у реєстрі прав вимоги і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не існувало, а відповідно до п. 2.1 згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 892052310 від 22.11.2021 року на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал», що є підставою для відмови у позові. У зв`язку з відмовою від позову, підстави для стягнення судових витрат відстуні.

Outcome: dismissed