Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Ткаченко Ю.О., діючи в інтересах ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 15 травня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» суму заборгованості договором № 4301080 від 15.01.2024 в сумі 118 947,79 грн., з яких за основним боргом (сумою кредиту) 12 999,98 грн., за процентами нарахованими первісним кредитором 71 172,81 грн., за процентами нарахованими новим кредитором за 107 календарних днів 34 775,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.202421 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4301080 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн., строк кредиту 360 дні, зі сплатою процентів у розмірі 2,5 відсотків в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної установи (ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Позивач вказує, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав. Враховуючи умови договору № 4301080 від 15.01.2024 заборгованість відповідача складає 118 947,79 грн., зокрема: за основним боргом (сумою кредиту) 12 999,98 грн., за процентами нарахованими первісним кредитором 71 172,81 грн., за процентами нарахованими новим кредитором за 107 календарних днів 34 775,00 грн. 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» уклали договір факторингу №23/09/2024 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором №4301080 від 15.01.2024. Відповідно до реєстру прав вимог до договору факторингу, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 84 172,79 грн., зокрема: 12 999,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 71 172,81 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавала. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 4301080 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи (а.с. 32-48 - копія договору з додатком). Пунктами 1.2-1.3 кредитного договору сторонами правочину погоджено такі умови кредитування: сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000,00 грн.; строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Указаний договір з додатками і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «78463» [PERSON] 15.01.2024 о 20:08:31, що не спростовано відповідачем у судовому засіданні. Додатки до договору та паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо. Крім того, 23 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір до договору № 4301080 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, де відповідачці було надано суму кредиту за додатковий договором в розмірі 1 000,00 грн. та з урахуванням цього сторони погодили суму кредиту (загальний розмір) в розмірі 13 000,00 грн., та з врахуванням зміненої суми кредиту за договором, денна процентна ставка за договором у разі використання клієнтом прав на знижену процентну ставку дорівнює 2,455%. Стандартна процентна ставка за весь строк кредитування 185 488,07% річних (п. 1.7.1). Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23 вересня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна», як клієнт, та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактор, уклали договір факторингу №23/09/2024 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 4301080 від 15.01.2024. Як вбачається з витягу з реєстру боржників ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» отримано право вимоги за кредитним договором №4301080 до боржника [PERSON] в загальній сумі заборгованості 84 172,79 грн. (а.с. 58), з яких: - заборгованість за тілом кредиту 12 999,98 грн., - заборгованість за відсотками 71 172,81 грн. Крім того, оскільки станом на дату укладання договору факторингу 23/09/2024 від 23 вересня 2024 року, строк дії договору № 4301080 не закінчився, тому в межах строку дії договору новим кредитором за період з 24.09.2024 до 08.01.2025 (107 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 34 775,00 грн., виходячи з розрахунку 12 999,98 грн. (борг за тілом кредиту) * 2,5% * 107 календарних днів. Таким чином загальна сума заборгованості, нарахована новим кредитором за умовами кредитного договору, становить 118 947,79 грн. При цьому суд ураховує, що розрахунок заборгованості містить розмір суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, що відповідають відсотковим ставкам, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається судом як належний та допустимий доказ заборгованості за договором. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, [PERSON] не оспорювала у судовому порядку положення даного кредитного договору, у тому числі що стосуються погоджених умовами кредитного договору розміру відсотків. Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей526,530 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зіст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин є підстави для задоволення позову. Згідно ч.ч. 1, 3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, заяву на виконання доручення до вказаного договору, рахунок-фактуру, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, тощо. Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи документальне підтвердження стороною позивача понесених витрат та відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з доведенням їх не співмірності в цій частині, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування стороні позивача витрат на правничу допомогу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved