Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить позбавити останню батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову мотивовані тим, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є позивач та [PERSON] 04.10.2014 між матір`ю доньки - [PERSON] та громадянином рф [PERSON] укладений шлюб та відповідачка отримала прізвище « [PERSON] ». З часу народження і по сьогоднішній день, донька [PERSON] проживає разом із батиком, який самостійно займається вихованням, утриманням та робить все необхідне для належного розвитку дитини. Мати дитини, у 2012 році виїхала на територію рф, у неї почалося нове життя, в якому не має місця для їх спільної з позивачем дитини. Рідкі моменти спілкування з донькою у відповідачці відбувались завдяки позивачу, який іноді дзвонив та просив поспілкуватися з донькою, нагадуючи, що вона мати [PERSON] . У 2014 відповідачка повідомила, що уклала шлюб з іншим чоловіком та повертатися до доньки не планує, на підтвердження скинула фотокопію свідоцтва про шлюб. Протягом всього часу після народження дитини, [PERSON] жодним чином не піклувалася про доньку, не проявляла заінтересованості в її подальшої долі, не цікавилася успіхами дівчинки, станом її здоров`я, фізичного і духовного розвитку тощо. Після народження доньки та на даний час позивач є працевлаштований, має постійний матеріальний дохід, веде здоровий спосіб життя і всіляко сприяє тому, щоб його дитина виросла здоровим, сумлінним та відповідальним членом суспільства. Позивач проживає разом із донькою протягом усього вищезазначеного часу у [ADDRESS] . Враховуючи відсутність у відповідачки будь-якого інтересу до власної дитини та батьківських почуттів, позивачем вирішено припинити будь-які немайнові права відповідачки на їх спільну дитину. За відсутності матері позивач позбавлений можливості вирішувати чимало питань правового та соціального характеру, що стосуються життя дитини. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали викладені у позові обставини та його вимоги, просили задовольнити позовні вимоги з відповідачкою перебували з 2006 по 2009 перебували у незареєстрованих шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилась донька. Деякий час проживали разом, при цьому були певні проблеми сімейного життя. У 2010 забрав доньку до себе, оскільки відповідачка не була зацікавлена сумісним подружнім життям, вихованням дитини тощо. Після цього, відповідачка створила нову родину з чоловіком, громадянином рф, уклавши шлюб. З дитиною не спілкувалася, не цікавилася її життям, здоров`ям, розвитком, ніяким чином не підтримувала. Весь час дитина проживала разом з позивачем, який самостійно її виховує та матеріально утримує. З грудня 2024 позивач є військовослужбовцем, має поранення. Донька під час виконання батьком військової служби, проживає одна, без батьківського та будь-якого нагляду. Іноді, за можливістю, неї піклується бабуся, яка проживає в іншому населеному пункті, або сусіді та знайомі. Тобто, неповнолітня дитина через відсутність матері та перебування на військової служби батьком, знаходиться без нагляду, проживає самотньо у квартирі, самостійно себе обслуговує тощо. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином та своєчасно повідомленою про день, час та місце проведення судового розгляду. Правом надання відзиву проти позову, зверненням із зустрічним позовом не скористалась. Представник у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Стаднік А.С. в судовому засіданні підтримав висновок Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.01.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки. Також представник зазначив, що під час підготовці висновку встановлено, що мати дитини участі у вихованні не приймає, з 2010 року дитина мешкає виключно з батьком. Мати до 2020 зв`язувалась з донькою, вітала останню з днем народження. Дівчинка останній час через проходження батьком військової служби та захистом країни, фактично проживає самостійно, без нагляду. При складанні висновку керувались виключно в інтересах дитини, враховуючи позицію матері та позицію дитини після особистого спілкування з нею, а тому просить врахувати встановлені обставини та задовольнити позовні вимоги. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про день, час та місце проведення судового розгляду, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи без участі представника, до суду не надійшло, правом надання пояснень щодо вимоги позову не скористувався. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, пояснення свідків, матеріали Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, які стали підставою для прийняття висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21.04.2008, актовий запис № 64 (а.с.16). Шлюб між сторонами не зареєстрований. 04.10.2014 між [PERSON] - громадянином рф та [PERSON] укладено шлюб відділом РАЦС адміністрації муніципального району «Грайворонский район» білгородської області, росія, актовий запис №198, [PERSON] обрала прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.29). Також встановлено, що неповнолітня дитина з зареєстрована за місцем постійного проживання разом із батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила. Що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Далі, ч.4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Із висновку Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.01.2025 №0231/255 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.44-47). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, матір може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Між тим, Постановою КЦС ВС від 29.11.2023 у справі №6-7/15704/22, зокрема, визначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши водночас обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 10.11.2023 у справі №401/1944/22 також зазначив, що «заяви відповідачки від 26 липня та 27 жовтня 2022, в яких вона відмовляється від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставами для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Саме лише подання зави про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Так, суду надано матеріали справи, які стали підставою для висновку Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, викладених у письмовому висновку від 15.01.2025 №0231/255. Вивченням матеріалів справи встановлено, що крім перелічених вище судом обставин, в ході перевірки доводів позивача, отримано довідку КЗ «Харківський ліцей №61 Харківської міської ради» від 30.05.2024 №251, із змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у вказаному ліцеї з 14.01.2021 по теперішній час. За період навчання дитини мама [PERSON] з вчителями не спілкувалася ні особисто, ні за телефоном, навчанням доньки та її шкільним життям не цікавилася, жодного разу не була на батьківських зборах (а.с.20). Службою витребувано відомості про те, що [PERSON] на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має належні умови для проживання та виховання неповнолітньої доньки (а.с.52-55). Із характеристики [PERSON] , наданої вказаним вище навчальним закладом станом на 26.12.2024 зокрема вбачається, що батько [PERSON] постійно приділяє належну увагу вихованню дочки, бере активну участь у житті дочки, класу. Матір [PERSON] з сім`єю не проживає, дочкою не цікавиться (а.с.56). Із протоколу бесіди з питань спору щодо позбавлення батьківських прав одного з батьків дитини, проведеної представником Служби, вбачається, мати проживає на території рф, з дитиною майже не спілкується, останній раз дитина бачила матір у 2010, дитина схильна до батька, а також те, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав її біологічну матір [PERSON] , батько повністю забезпечує всі потреби дівчинки (а.с.75,76). Крім того, до суду на підставі ухвали від 07.07.2025 з Державної прикордонної служби України надійшов витяг з наявної у Бази даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України [PERSON] в період з 08.11.2017 по 18.08.2025, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перетинала кордон України, виїжджаючи з території України з 24.11.2017 систематично, останній раз виїхала 20.02.2020 (а.с.143-147). Отже, такі відомості свідчать про те, що [PERSON] з 20.01.2020 до України не поверталася. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] проходить військову службу, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, [INFO] під час виконання бойового завдання отримав поранення (а.с.60). Далі, в судовому засіданні опитана неповнолітня [PERSON] у присутності представника органу опіки та піклування, яка сповістила, що неї відомо про те, що її біологічна матір проживає у рф, коли в останній раз вона приїжджала до неї, не пам`ятає, зв`язок не підтримує взагалі, раніше вітала лише з днем народження. Утримує, турбується, виховує лише батько. [PERSON] підтримує батька щодо позбавлення матері батьківських прав. Також зазначила, що коли батько перебуває у військової частині, захищає Україну, вона його чекає вдома, де залишається на самотій. Батька може не бути вдома місяць, іноді приїжджає бабуся, допомагають сусіди. Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її сином, [PERSON] - онукою, яка більше 11 років проживає разом з батьком у с. Пісочин, який самостійно утримує та виховує дитину. Мати [PERSON] останній раз бачила 11 років тому. [PERSON] є пенсіонеркою, мешкає у с. Вільшани з чоловіком, але кожний день спілкується з онукою. [PERSON] з 6 років, з 1-го класу сподівалась, що мати її забере з собою, однак [PERSON] переїхала до рф, вийшла заміж, у неї народилась дитина, і з донькою [PERSON] припинила навіть спілкуватися, ніякої участі у вихованні не приймає, фінансове не підтримує, долею та життям [PERSON] не цікавиться. Коли син перебуває на військової службі, [PERSON] залишається одна, самотньою. Іноді доглядають сусіди, сестра. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] та його доньку [PERSON] знає приблизно 15,16 років. Їх родину бачить часто та неї відомо, що з матір`ю [PERSON] не спілкуються взагалі, матір дівчинки ніякої участі у її житті не приймає, де перебуває, невідомо. Свідок зв`язується з [PERSON] , допомагає за можливістю, між тим, дівчинка проживає одна. Отже, судом встановлено, що мати дитини участі у вихованні, утриманні доньки не приймає, долею та розвитком доньки не цікавиться, тривалий час проживає за межами України, дитина тривалий час постійно проживає з батьком, який виховує та утримує, а при відсутності через військову службу - неповнолітня дитина перебуває на одинці, проживає самостійно, без батьківського нагляду. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, встановлені в ході судового розгляду обставини, пояснення неповнолітньої особи та свідків, враховуючи висновок Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, суд, виходячи виключно із інтересів неповнолітньої [PERSON] , дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки. Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений судовий збір.

Outcome: approved