Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

23.04.2025 року ТОВ ФК «ЕЙС» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 24902,29 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143233 на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 18750,00 грн., строком на 126 днів із сплатою 300,00 % річних від суми кредиту, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 3750,00 грн. У подальшому від первісного кредитора право вимоги було передано ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року. ТОВ «ФК Кредіплюс» свої зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконало, але позичальник кредит не погашає, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом встановлено, що 11.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143233 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 18750,00 грн. строком на 126 дні зі сплатою 300,00 % річних від суми кредиту. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.2.1. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 18750.00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 14166.30 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №137757 від 19.04.2024 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 833.70 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3750.00 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.5. договору, комісія за надання кредиту складає 3 750,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів за кредитним договором № 143233 від 11.06.2024 року підтверджується довідкою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» № КНО-07.8.5/12232БТ від 12.09.2025 року. 10.10.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 143233 від 11.06.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 3 від 09.12.2024 року додатку № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року (а.с. 51). Відповідно до вищезазначеного реєстру прав вимоги № 3 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 24902,29 грн., з яких: 16012,69 грн. - заборгованості за основною сумою кредиту, 8189,60 грн. - заборгованості за відсотками, 700,00 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки, відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 15.10.2024 року за ним обраховується прострочена заборгованість за кредитним договором в розмірі 24902,29 грн., з яких 16012,69 грн. - заборгованість по кредиту, 8189,60 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість по комісії. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним за прострочення виконання зобов`язання із своєчасного повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним підлягає стягненню з відповідача. Що стосується заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати відповідачем професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 грн., такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved