Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» по системі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.10.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 397896598 у формі електронного документу, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 18200 грн. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту Відповідача: № [NUMBER], яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. В порушення умов Договору та Правил Позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 24.12.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за Договором до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором Факторингу № МВ-ТП/14. Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 54418 грн. Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховуються. Проте Позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна заборгованість за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить - 45318 грн., з них: заборгованість по кредиту - 18200 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 27118 грн. Розмір штрафних санкцій включено до загального розрахунку заборгованості, однак, Позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 45318 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу: 5000 грн. 16.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 12.06.2025 року до суду по системі «Електронний суд» від представниці відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в день укладення договору кредитної лінії, тобто 06.10.2024 року, перерахувало на банківську карту відповідача грошові кошти в сумі 10350 грн. За 10 днів дисконтного періоду строку кредитування процентна ставка складала 1 відсоток в день, отже станом на 16.10.2024р. підлягали сплаті проценти у сумі 1035 грн. (10350грн. х 1% х 10дн.). Зазначене відображене у п. 3.3. Договору: для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 10 (десять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1035 грн 00 коп. У визначений Договором строк сплата процентів позичальником не відбулася та була здійснена 20 жовтня 2024 року, тобто вже після закінчення строку кредитування (дисконтного періоду) першого траншу у розмірі 1050 грн., який закінчився 16 жовтня 2024 року, таким чином строк дисконтного періоду і, відповідно, строк надання кредитної лінії не був продовжений. 07.10.2024р. укладено додаткову угоду до Договору № 397896598 від 06.10.2024р., відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 5 100 грн 00 коп. (п`ять тисяч сто грн. нуль коп.). 10.10.2024р. укладено додаткову угоду до Договору № 397896598 від 06.10.2024р., відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 2750 грн 00 коп. Умови щодо строку дії Дисконтного періоду, зазначені у Договорі кредитної лінії № 397896598 від 06.10.2024р., додатковими угодами не змінені, тобто складають 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу, тобто до 16.10.2024 року. Отже станом на 16.10.2024р. за додатковими угодами від 07.10.2024р. та від 10.10.2024р. підлягали сплаті проценти у загальному розмірі 675 гривень, виходячи з наступного розрахунку: за додатковою угодою від 07.10.2024р. перераховано 5100 грн., ставка складала 1 відсоток в день, за період строку кредитування з 07.10.2024р по 16.10.2024р. (9 днів), тобто 510 грн. (5100грн. х 1% х 9дн); за додатковою угодою від 10.10.2024р. перераховано 2750 грн., ставка складала 1 відсоток в день, за період строку кредитування з 10.10.2024р по 16.10.2024р. (6 днів), тобто 165 грн. (5100грн. х 1% х 6дн). Таким чином оскільки строк кредитування закінчився 16 жовтня 2024 року і право кредитодавця нараховувати проценти за договором після закінчення цього строку припинилося, натомість виникло право вимоги кредитора щодо стягнення з боржника штрафних санкцій, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. Разом з тим, позивачем такі вимоги не заявлялись, оскільки це прямо заборонено п.18 Перехідних положень ЦК України. Як зазначено вище, у визначений Договором строк (15.10.2024) сплата позичальником процентів не відбулася та була здійснена 20 жовтня 2024 року, тобто вже після закінчення строку кредитування (дисконтного періоду) - 10 днів після перерахування першого траншу, таким чином строк дисконтного періоду і, відповідно, строк надання кредитної лінії не був продовжений. Тобто 16 жовтня 2024 року припинилося право нарахування кредитором процентів та сплачена позичальником 20.10.2024р. сума у розмірі 2387 грн. мала бути зарахована як погашення тіла кредиту, а не в рахунок погашення відсотків. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, до позивача мало б перейти право вимоги в розмірі 15813 грн (18200-2387), а не 45318грн, правова природа виникнення яких свідчить про нарахування відсотків поза межами дії договору. Суму заборгованості, яка зазначена позивачем у позовної заяві - 45318 грн, з яких 18200 грн заборгованість по кредиту; 27118 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, що, як зазначає позивач, підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Але з розрахунку заборгованості, наданим Позивачу від Первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що нараховане тіло кредиту складає 18200 грн. (рядок 2 розрахунку), сплачено 18200 грн. (рядок 3); нараховано процентів 14217 грн. (рядок 4), сплачено 14217 грн. (рядок 5); нараховано неустойки у загальному розмірі 9100 грн (рядок 8), сплачено 9100 (рядок 9). Неустойка, яка нарахована 03.12.2024р та 10.12.2024р. у загальному розмірі 9100 грн. нарахована неправомірно у відповідності до п.18 Перехідних положень ЦК України, тому не підлягає стягненню. Тобто з розрахунку первісного кредитора вбачається повне погашення заборгованості як тіла кредиту так і процентів за користування кредитом. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 18.06.2025 року по системі «Електронний суд» від представниці позивача надійшла відповідь на відзив у якій вказано, що на момент укладення Договору строк Дисконтного періоду користування складав 10 днів від дати отримання Позичальником першого Траншу, тобто до 16.10.2024 року. Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 10 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1035 грн. 00 коп. Відповідно до п. 7.1. Договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 16.10.2024 року, а саме протягом 10 (десяти) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми Кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Дисконтний період кредитування або Дисконтний період - це період користування Кредитом, протягом якого Позичальник має право отримувати нові Транші у межах встановленого Кредитного ліміту, у тому числі у разі часткового погашення Кредиту протягом строку дії Договору. Таким чином, закінчення Дисконтного періоду - це не означає закінчення строку кредитного договору і не є підставою для припинення здійснення нарахування процентів за ним. Сам Договір, відповідно до умов Договору, укладається строком на 5 років, тобто до 05.11.2029 року та є діючим протягом вказаного строку або до його дострокового розірвання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Тобто Кредитодавець, а в разі відступлення права вимоги Фактор, яким є Позивач ТОВ «Таліон Плюс» має право нараховувати відсотки за даним договором починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору, виключенням може лише застосування кредитодавцем або фактором п. 9.1.1.7. договору щодо дострокового припинення договору у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць, що і було застосовано Позивачем відповідно до повідомлення про дострокове розірвання договору з 19.03.2025 року та подальшого зупинення з вказаної дати нарахування відсотків. 19 березня 2025 року Позивачем було ініційоване розірвання Договору, про що Відповідача було повідомлено шляхом направлення листа на електронну адресу, вказану останнім при заповнення заяви на отримання кредиту. Відповідач здійснив 20.10.2025 року оплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2387,00 грн, однак, вказаний платіж останнім був вчинений вже після 16.10.2025 року, чим поновив Дисконтний період з нарахуванням 1,00 процента в день за користування кредитними коштами до моменту дострокового розірвання Договору, тобто до 18.03.2025 року включно. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом, а Позивач ТОВ «Таліон плюс» має право нараховувати проценти за даним Договором починаючи з першого дня надання Траншу та до дня закінчення строку дії цього Договору. Первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» веде власний бухгалтерський облік, у тому числі щодо операцій з видачі кредитів, їх погашення та операцій з відступлення прав вимоги. 06.10.2024 року між Первісним кредитором та Відповідачем був укладений Договір кредитної лінії № 397896598, за умовами якого Первісний кредитор надав Відповідача кредитні кошти декількома траншами на загальну суму 18200,00 грн. 24.12.2024 року між Первісним кредитором та Позивачем (ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № МВ-ТП/14. Згідно з цим договором, Первісний кредитор відступив Позивачу право вимоги до Відповідача, а Позивач сплатив відповідне фінансування за цим реєстром, що підтверджується платіжною інструкцією, яка була надана до матеріалів цивільної справи, та відображається у останньому рядку розрахунку заборгованості Первісного кредитора. Слід додати, що оплата фінансування проводилася Фактором із застосуванням консолідованого підходу до розрахунків за весь реєстр прав вимог одночасно. Таким чином, надана платіжна інструкція відображає оплату фінансування за весь реєстр прав вимог згідно Договору факторингу. У колонці «Сплачено» розрахунку заборгованості Первісного кредитора за 24.12.2024 року (дата укладання Договору факторингу) відображено саме факт оплати Позивачем грошових коштів Первісному кредитору, а не оплату заборгованості Відповідачем. У даному випадку мова йде про факторингову операцію - тобто перехід права вимоги по боргу (включаючи тіло кредиту - 18200,00 грн., проценти - 11830,00 грн. і неустойку - 9100,00 грн.) від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що відображено в останньому рядку розрахунку Первісного кредитора та у першому рядку розрахунку ТОВ «Таліон Плюс». Ці дані повністю відповідають наявну у витязі з Реєстру прав вимог до договору факторингу інформацію. Розрахунок заборгованості Первісного кредитора чітко показує, що Відповідач 20.10.2024 року здійснив одноразову оплату процентів за користування кредитними коштами у сумі 2387,00 грн. Більше жодних платежів Відповідач не здійснював. Таким чином, розрахунок заборгованості Первісного кредитора містить інформацію виключно про оплату Відповідачем процентів за користування кредитними коштами у сумі 2387,00 грн, погашення тіла кредиту у сумі 0,70 коп. та оплату права вимоги до Відповідача за його заборгованістю, згідно умов Договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024 року, яка відображена в останньому рядку розрахунку у графі «Сплачено» на дату укладання вказаного Договору. Вважає, що наведені доводи у відповіді на Відзив спростовують аргументи представника Відповідача, вказані у Відзиву, та ставить під сумнів абсолютно всі заперечення останнього, що за своєю природою намагаються приховати правду та вводить суд в оману. Ухвалою суду від 30.09.2025 року залишено без задоволення клопотання представниці позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» про витребування доказів, а саме: у АТ КБ «ПриватБанк», виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , зокрема на дати отримання кредитних коштів, а саме, 06.10.2024 року у сумі 10350 грн.; 07.10.2024 року у сумі 5100,00 грн.; 10.10.2024 року у сумі 2750 грн., а всього на загальну суму 18200 грн. Представниця позивача надала до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність представника позивача. Представниця відповідача надала заяву про виключення її даних як представника відповідача Гуліди В.С у зв`язку із розірванням договору про надання правничої допомоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу відповідача, та шляхом розміщення оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, сторонами надано заяви по суті, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, та за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі N 524/5556/19. Судом встановлено, що 06.10.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 397896598. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором FBDY. Відповідно до розділу 2 укладеного між сторонами договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 18200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є Загальною сумою Кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 10350 грн. 06.10.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта Траншів за Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (не цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх. Відповідно до розділу 5 укладеного між сторонами договору, кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER]. Відповідно до розділу 7 укладеного між сторонами договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 16.10.2024, а саме протягом 10 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 05.11.2029. Відповідно до розділу 8 укладеного між сторонами договору, на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Також 06.10.2024 року відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3473 було підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 397896598 від 06.10.2024 року. З дослідженого судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі N 132/1006/19 (провадження N 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20 (провадження N 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження N 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі N 757/40395/20 (провадження N 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі N 234/7298/20 (провадження N 61-2902св21). Отже, із наведеного слідує, що відповідач уклав із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»(електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також суд зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались. У договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, отримання траншів, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту. Умови Договору є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак суд вважає, що кредитний договір між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами. 07.10.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 397896598 від 06.10.2024 року у якій сторони погодили про надання кредитодавцем Позичальнику траншу в сумі 5100 грн. з базовою процентною ставкою в 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту. Додаткова угода підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 9386. 10.10.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 397896598 від 06.10.2024 року у якій сторони погодили про надання кредитодавцем Позичальнику траншу в сумі 2750 грн. з базовою процентною ставкою в 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту. Додаткова угода підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 1005. Виконання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується: довідкою ТОВ «ПрофітГід» якою підтверджується, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» 06.10.2024 року було здійснено успішний переказ грошових коштів в розмірі 10350 грн. на рахунок отримувача [PERSON] за договором (оферта) 397896598 від 06.10.2024 року на картку [NUMBER] ; довідкою ТОВ «ПрофітГід» якою підтверджується, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» 10.10.2024 року було здійснено успішний переказ грошових коштів в розмірі 2750 грн. на рахунок отримувача [PERSON] за договором (оферта) 397896598 від 06.10.2024 року на картку [NUMBER] ; платіжним дорученням на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача якою підтверджується, що 07.10.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на картку [PERSON] [NUMBER] в КБ ПРИВАТБАНК перерахувало 5100 грн. грошових коштів за кредитним договором № 397896598 від 06.10.2024 року; довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про перерахування [PERSON] на виконання кредитного договору № 397896598 від 06.10.2024 р. на карту [NUMBER] кредитних коштів в розмірах: 10350 грн. - 06.10.2024 року; 5100 грн. - 07.10.2024 року; 2750 грн. - 10.10.2024 року. Суду не надано доказів того, що банківська картка з номером [NUMBER] яка зазначена у кредитному договорі і на яку перераховані кредитні кошти не належить [PERSON] та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором. 24.12.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір Факторингу № МВ-ТП/14, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 24.12.2024 року до Договору факторингу № МВ-ТП/14, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 397896598 від 06.10.2024 року. Згідно до реєстру заборгованість на момент відступлення права вимоги складає 39130 грн. з яких: за тілом кредиту 18200 грн.; заборгованості по процентах 11830 грн., неустойка 9100 грн. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» оформило повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги і вказало, що право вимоги погашення заборгованості за Договором з 24.12.2024 року перейшло та належить ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суду не надано доказів, що відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом сплатив ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», або ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на електронну адресу [PERSON] [INFO] , яка також зазначена у договорі № 397896598 від 06.10.2024 року, додаткових угодах, оформлено ПОВІДОМЛЕННЯ про дострокове розірвання Договору з 19.03.2025 р. та про необхідність оплати всієї суми заборгованості. Згідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за період з 06.10.2024 року по 24.12.2024 року, заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту 18200 грн.; заборгованості по процентах 11830 грн., неустойка 9100 грн. Після 24.12.2024 року, заборгованість розрахована ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і станом на 18.03.2025 року становить 54418 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 18200 грн.; заборгованості по процентах 27118 грн., неустойка 9100 грн. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем вказано, що розмір штрафних санкцій він не включає до розміру позовних вимог. Таким чином заявлена до стягнення заборгованість становить 45318 грн., і складається із: заборгованість по кредиту 18200 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 27118 грн. Заперечення відповідача проти позову фактично зводяться до того, що позивачем не вірно розраховано розмір процентів за користування кредитом, до позивача мало б перейти право вимоги в розмірі 15813 грн., неустойка у загальному розмірі 9100 грн. нарахована неправомірно і не підлягає стягненню. Суд вважає доводи відповідача неспроможними і такими, що не підтверджені матеріалами справи. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора саме на суму 39130 грн., станом на 24.12.2024 року, доведений позивачем Договором Факторингу № МВ-ТП/14, реєстром прав вимоги до Договору факторингу із вказівкою відповідної суми зі її складовими. У зв`язку з продовженням дії договору після 24.12.2024 року, ТОВ «Таліон плюс» вправі було нараховувати проценти за Договором до його дострокового розірвання 19.03.2025 року. Відповідно до наданих суду розрахунків заборгованості встановлено, що нарахування відсотків відбувалося в розмірі встановленому у договорі, здійснено правомірно в межах погодженого сторонами строку надання кредиту і до його дострокового розірвання. Посилання відповідача на неправомірно нараховану неустойку суд відхиляє так як позивач у позовних вимогах не заявляє щодо стягнення з відповідача нарахованої неустойки. Враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду наданий договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткова угода №473 від 30.12.2024 року, акт від 30.12.2024 року приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, платіжна інструкція від 30.12.2024 року № 1 373. З акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року вбачається, що Адвокатське об`єднання виконало, а Клієнт прийняв послуги за надання правової допомоги у справі Клієнта про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 397896598 від 06.10.2024 року: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій протягом 4 годин вартістю 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) протягом 2 годин вартістю 500 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду протягом 10 годин вартістю 3500 грн., а всього на суму 5000 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через їх неспівмірність складності справи не подавалось. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Підсумовуючи викладене, суд вважає розмір витрат позивача на надання правничої допомоги доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved