Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.06.2025 звернулася до Франківського районного суду м. Львова суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 26.06.2015 у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 320. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 26.06.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з часом стало погіршуватися, для позивача шлюб є обтяжливим. Протягом тривалого часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо, шлюбних стосунікв не підтримують. Вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, шлюб існує формально, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Розірвати шлюб в добровільному порядку, за згодою сторін, через органи РАЦСу не виявляється можливим, оскільки позивачу не відоме місце перебування відповідача. Ухвалою Франіквського районного суду м. Львова від 21.07.2025 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано для розгляду за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача, вказаною у позовній заяві: [ADDRESS] рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровувалась до відома відповідача ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї, роз`яснено право відповідача, порядок та строки подання відзиву на позовну заяву. Однак, згідно з поштовим трекінгом "Укрпошта" пакет документів відповідачу не вручено, оскільки "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Окрім того, Відповідно до вимог п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.\~ За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем відзиву до суду не подано, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 465/5547/25, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , між сторонами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований шлюб 26.06.2015 у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 320. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що збереження надалі їхньої сім`ї неможливе, оскільки переконана, що їхній шлюб остаточно розпався, існує лише формально, а тому подальше його збереження суперечить її інтересам та просить позов задоволити, а шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, викладені позивачем у позові обставини не спростував. За наведеного, враховуючи фактичні взаємини подружжя, встановлені причини позову, беручи до уваги також позицію позивача щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, суд приходить до переконання, що наведене свідчить про стійкий характер розладу у відносинах подружжя, перспектив налагодження стосунків немає, відтак надалі спільне проживання та збереження сім`ї сторін у справі неможливе, тому їх шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням судом заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved