Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - визнати за її авторкою (визнати авторські права на текст) наступного твору під назвою «План контрольних дат»: «ні-ні, не відволікаємось, доїдайте салати, допивайте, просто мала зробити цей допис ще минулого року, тому виправляю ПЛАН контрольних дат: 1 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила ". 20.01 - сплата ЄП за січень 302,80 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні) 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати фізособам) за формою F0500109 20.02 - сплата ЄП за лютий 302,80 грн та ВЗ за лютий 800 грн 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує 03.03 подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406 20.03 - сплата ЄП за березень 302,80 грн та ВЗ за березень 800 грн 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214. 2 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила". 20.01 - сплата ЄП за січень 1600 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні) 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109 20.02 - сплата ЄП за лютий 1600 грн та ВЗ за лютий 800 грн 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (яюцо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406 20.03 - сплата ЄП за березень 1600 грн та ВЗ за березень 800 грн 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214 3 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила ". 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109 10.02 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103308 19.02 - сплата ЄП за 4 квартал 2024. Стати ВЗ нема, почнеться тільки з 2025 року. 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були витати найманим чи фізособам), форми ще не існує 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 спочатку па 1-2 групу чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214 Загалом, з Новим роком! Нехай просто буде спокійним »; - визнати факт порушення [PERSON] авторського права [PERSON] на літературний твір (текст) "План контрольних дат"; - припинити порушення авторського права [PERSON] на твір (текст) "План контрольних дат" шляхом зобов`язання [PERSON] вказати в акаунті [INFO] в соціальній мережі Instagram за посиланням [INFO] що авторкою тексту допису за посиланням за посиланням [INFO] є [PERSON] із активним гіперпосиланням на акаунт [PERSON] [INFO] за посиланням в мережі «Інтернет» [INFO] - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію у вигляді разової виплати, як один із механізмів захисту прав автора та види відповідальності визначені статтями 53-58 Закону України "Про авторське право і суміжні права", в розмірі 9084,00 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, в т.ч. судовий збір, а також витрати на правничу допомогу, яка за попереднім підрахунком становить 75 000 грн і буде уточнена після винесення рішення; - розглянути судом питання накладення на [PERSON] штрафу в розмірі 10% суми, яка потенційно може бути присуджена судом на користь [PERSON] , до державного бюджету в порядку ч. 4 ст. 55 Закон України «Про авторське права і суміжні права». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є авторкою контенту, який розміщується на сторінках соціальних мереж за посиланням: мережа "Instagram" [INFO] мережа "Tik-Tok" [INFO] а також є авторкою контенту, який розміщується в месенджері Telegram «Бухгалтерія ФОП з [PERSON] [реклами [INFO] » за посиланням [INFO] а також закриті групі, доступ до яких надається після оплати: Зокрема закрита група «Фішки бухгалтерії з [PERSON] », до якої доступ надається після внесення оплати. Про належність саме їй всіх прав на тексти, зображення, відео, подачу і т.д. засвічується знаками охорони авторського права під кожним із дописів, як це передбачено абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Позов заявляється до Відповідачки у зв`язку з тим, що на сторінці [INFO] в акаунті @аk.buhgalter.poslugy в соціальній мережі Instagram, який пов`язаний та адмініструються Відповідачкою, був виявлений контент, який порушує права автора на твір у вигляді літературного твору (тексту). Зокрема мова йде про порушення права на твір (літературний твір публіцистичного характеру на тему оподаткування фізичних осіб-підприємців (надалі - ФОП)) на тему оподаткування ФОП в новому 2025 році, та який був розміщений в Telegram-каналі Позивачки 01.01.2025 о 12:40:45 і відредагований також 01.01.2025 о 12:57:14 за посиланням https://t.me/olena_syniuk/762. Позивач дозволу на публікацію твору відповідачу не надавала, вважає, що її права було порушено. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.03.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує, та зазначає, що представником відповідача та відповідачем вжито комплекс заходів, спрямованих на усунення предмету спору та досудовому вирішенню спору на розумних та таких, що відповідають реальним обставинам справи, умовах: а) відповідач фактично усунув порушення, що стало підставою для звернення позивача до суду; б) 12.02.2025 о 09:10 представник відповідача зателефонував представниці позивача із пропозицією досудового вирішення спору (компенсації фактично понесених Позивачем витрат на збір доказів та судовий збір (орієнтовно 20 000 грн); представник позивача повідомила, що розглядатиме досудове врегулювання на умовах компенсації відповідачем витрат на судовий збір та збір доказів та, додатково, витрат на правничу допомогу позивачу заявлених в позовній заяві (75 000 грн.); в) 13.02.2025 відповідач звернулася безпосередньо до позивача із пропозицією досудового вирішення спору, надавши пояснення щодо відсутності вини відповідача, фактично здійснені заходи щодо усунення порушення, необґрунтовано завищені витрати на правничу допомогу порівняно із нанесеним збитком та можливість компенсувати реальні понесені витрати позивача до судового розгляду; на отриманий 13.02.2025 електронною поштою лист та отриманий 17.02.2025 цінний лист із описом вкладень - позивач не відповіла. Додатково відповідач зауважує, що твір позивача розмістила її підрядник, яка відповідає за розміщення інформації у соціальних мережах на сторінках відповідача. Оскільки позивач не підтримав ініціативу відповідача щодо вирішення спору поза межами судового розгляду (враховуючи на відсутність предмету спору, розмір витрат на правничу допомогу, що перевищує фактичний збиток від порушення авторських прав тощо) відповідач не погоджується із аргументами позивача, заявленими у позовній заяві. 23.04.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від позивача, у яких вона зокрема зазначає, що відповідач пропустила строк для подання відзиву. 23.04.2025 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву. Протокольною ухвалою суду від 24.04.2025 поновлено відповідачу строк для подання відзиву. У судовому засіданні 24.04.2025 позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. 25.09.2025 представник позивача у судових дебатах наполягала на задоволенні позовних вимог, а відповідач заперечила проти задоволення позову. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Положеннями ст. 420 ЦК України визначено, що до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, програми організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування напівпровідникових виробів; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці. Згідно ст. 6 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» від 01.12.2022 № 2811-IX (надалі ЗУ «Про авторське право і суміжні права»), об`єктами авторського права є твори у сфері літератури, мистецтва, науки, зокрема: 1) літературні твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо) у письмовій, електронній (цифровій) чи іншій формі; 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) музичні твори з текстом і без тексту; 4) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, музично-світлові шоу, циркові вистави, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 5) театральні постановки, сценічні переробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки нематеріальної культурної спадщини, придатні для сценічного показу; 6) аудіовізуальні твори; 7) тексти перекладів для озвучення (у тому числі дублювання), субтитрування аудіовізуальних творів іншими мовами; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) фотографічні твори; 10) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, художня ковка, ювелірні вироби тощо; 11) твори архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва та ландшафтних утворень; 12) твори художнього дизайну; 13) похідні твори; 14) збірки творів, збірки обробок нематеріальної культурної спадщини, енциклопедії та антології, збірки звичайних даних, інші складені твори, за умови що вони є результатом творчої діяльності за добором або упорядкуванням змісту; 15) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, будівництва та інших сфер діяльності; 16) комп`ютерні програми; 17) бази даних (компіляції даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; 18) інші твори. Згідно положень ст. 9 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми (письмової, речової, електронної (цифрової) тощо). За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, ім`я якої, як автора, зазначено у оригіналі або копії твору (презумпція авторства). Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація авторського права чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб`єкт авторського права для повідомлення про свої майнові права може використовувати знак охорони авторського права, що складається з латинської літери "С", обведеної колом - ©, поряд з яким зазначаються ім`я (найменування) суб`єкта майнових прав на твір, рік першого опублікування твору. Відповідно до ч. 2 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Згідно положень ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Статтею 12 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб`єкт авторського права має право використовувати твір будь-яким способом (способами), а також виключне право дозволяти або забороняти використання твору іншими особами. Положеннями ст. 53 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що підставами для захисту особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є будь-яке порушення, невизнання або оспорювання таких прав, а також створення загрози порушення таких прав. Порушенням особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є, зокрема плагіат. Плагіат - це опублікування твору або його частини у незмінному або видозміненому вигляді, включаючи опублікування перекладу іншомовного твору або його частини, під іменем особи, яка не є автором цього твору. Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права»: - веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, зокрема об`єктів авторського права та/або суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту та/або облікового запису власника такого веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу в мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики та/або числової адреси за Інтернет-протоколом; - веб-сторінка - складова частина веб-сайту, розташована за спеціальною адресою в мережі Інтернет; - власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, та/або отримувач послуг хостингу; - власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє та/або розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо власник веб-сторінки володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею. Згідно ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суб`єкти авторського права для захисту свого авторського права або суміжних прав мають право звертатися до суду. Одним із способів цивільно-правового захисту авторського права є стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав (п. 4 ч. 3 ст. 55 «Про авторське право і суміжні права»). Так суд має право постановити рішення про: стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, з приводу якого виник спір; на вимогу осіб, передбачених у пунктах 2-5 частини першої цієї статті, - як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання відповідного об`єкта, з приводу якого виник спір. Розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав та застосовуватися таким чином, щоб уникнути створення перешкод законній діяльності користувача і водночас забезпечити захист від зловживань користувача. При визначенні розміру компенсації судом враховується тривалість та систематичність порушення, обсяг порушення (зокрема з урахуванням території його поширення), сфера господарювання та наміри порушника, вина та її форми, а також інші об`єктивні обставини. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що позивач є автором контенту, який розміщується на сторінках соціальних мереж за посиланням у мережах: "Instagram" [INFO] та "Tik-Tok" [INFO] а також є авторкою контенту, який розміщується в месенджері Telegram «Бухгалтерія ФОП з [PERSON] [реклами нема зовсім і ніяк]» за посиланням [INFO] а також закриті групі, доступ до яких надається після оплати. Також встановлено, що позивач є автором допису під назвою «План контрольних дат»: «ні-ні, не відволікаємось, доїдайте салати, допивайте, просто мала зробити цей допис ще минулого року, тому виправляю ПЛАН контрольних дат: 1 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила ". 20.01 - сплата ЄП за січень 302,80 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні) 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати фізособам) за формою F0500109 20.02 - сплата ЄП за лютий 302,80 грн та ВЗ за лютий 800 грн 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує 03.03 подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406 20.03 - сплата ЄП за березень 302,80 грн та ВЗ за березень 800 грн 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214. 2 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила". 20.01 - сплата ЄП за січень 1600 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні) 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109 20.02 - сплата ЄП за лютий 1600 грн та ВЗ за лютий 800 грн 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (яюцо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406 20.03 - сплата ЄП за березень 1600 грн та ВЗ за березень 800 грн 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214 3 група: 17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали "а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила ". 10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109 10.02 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103308 19.02 - сплата ЄП за 4 квартал 2024. Стати ВЗ нема, почнеться тільки з 2025 року. 20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були витати найманим чи фізособам), форми ще не існує 20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує 30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 спочатку па 1-2 групу чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214 Загалом, з Новим роком! Нехай просто буде спокійним ». Відповідачем авторство позивача не заперечується. Автором було виявлено контент, який порушує права автора на твір у вигляді літературного твору (тексту) за посиланням [INFO] в акаунті @аk.buhgalter.poslugy в соціальній мережі Instagram, який пов`язаний та адмініструються відповідачкою. Допис відповідача був виявлений позивачем та був об`єктом дослідження у звіті WebFix від 20.01.2025 № 24/2025-ЗВ, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що він повністю копіює літературний твір позивача, що не заперечувалось представником відповідача. Такі порушення було зафіксовано позивачем в соціальній мережі відповідача «Instagram». Позивачем надався флеш-накопичувач із записом, який за своїм змістом є фіксацією ним контенту, що міститься на веб-сайті, шляхом його збереження на відповідних носіях. Листом від 13.02.2025 відповідач звернулася безпосередньо до позивача із пропозицією досудового вирішення спору, надавши пояснення щодо відсутності вини відповідача, та повідомила, що 13.02.2025 нею видалено текст спірного допису. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого. Щодо визнання авторства за позивачем на твір «План контрольних дат». Судом встановлено, що позивач є автором спірного допису «План контрольних дат». Також встановлено, що відповідачем авторство позивача не оспорюється та не спростовується, а тому відсутні підстави для задоволення цієї вимоги. Щодо компенсації у вигляді разової виплати. При здійснені розрахунку разової компенсації, позивач вказувала про 3-х кратну відповідальність, однак такий розмір не було обґрунтовано позивачем належним чином. При цьому суд бере до уваги, що відповідачем було вчинено дії для усунення порушення, та після отримання позовної заяви видалено зі своєї веб-сторінки спірний допис . За наведеного, суд вважає, що такий розмір відповідальності зазначений позивачем не є співмірним із порушеними правами [PERSON] , як автора, з урахуванням нетривалого терміну розміщення твору позивача ( з 15.01.2025 по 13.02.2025). Крім того, враховуючи дії відповідача які були спрямовані на усунення порушення прав позивача, як автора, та невідкладне видалення інформації зі своєї веб-сторінки, суд вважає за можливе застосувати мінімальний визначений Законом розмір компенсації. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: Рк= ПМ * 2 = 3028 * 2 = 6056 (грн.) Щодо визнання факту порушення та припинення порушення авторського права. Судом встановлено, що відповідачем було допущено порушення авторського права позивача в соціальних мережах, яке було виправлено шляхом видалення спірного допису відповідачем. З огляду на викладене, враховуючи зміст порушеного права позивача, яке на її вимогу захищене судом шляхом стягнення з відповідача відповідної грошової компенсації, та поведінку відповідача, яка видалила допис немає підстав окремо визнавати такий факт та вказувати в акаунті [INFO] в соціальній мережі Instagram за посиланням [INFO] що авторкою тексту допису за посиланням за посиланням [INFO] є [PERSON] із активним гіперпосиланням на акаунт [PERSON] @ [INFO] за посиланням в мережі «Інтернет» [INFO]; Позивачем не доведено , що такий спосіб захисту є належним та необхідним. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.08.2019 у справі № 638/14632/14-ц (провадження № 61-12947св18). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15 (провадження № 14-338цс18), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)). Ураховуючи вищевказане, особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. За такого суд відмовляє у задоволенні цих вимог. Щодо питання накладення штрафу. Так, накладення на порушника штрафу в порядку ч. 4 ст. 55 Закону № 2811-IX є правом, не обов`язком суду. Суд не вбачає підстав для розгляду питання щодо накладення штрафу на відповідача в розмірі 10% суми, яка потенційно може бути присуджена судом на користь позивача , до державного бюджету в порядку ч. 4 ст. 55 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», зважаючи на те, що відповідач добровільно видалила поширений контент позивача. За наведеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги. Щодо стягнення моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Встановлені судом обставини на переконання суду призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із вимушеною необхідністю відстоювати свої законні права та інтереси в судовому порядку. Судом враховано характер моральних страждань позивача, глибину її психічних переживань (страждань), тривалість негативних наслідків (страждань). Судом прийнято до уваги, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення прав позивачка, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому, судом прийнято до уваги, що рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загально людських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги характер моральних страждань, які переніс позивач, враховуючи певні його турботи і хвилювання, необхідність звернення до суду щодо захисту своїх прав, а також виходячи із принципів розумності та справедливості при встановлених судом обставинах, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди на його користь підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 5000 гривень. V.Розподіл судових витрат Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи при зверненні із даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн. Тому, враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам: за подання позовної заяви у розмірі 701,69 грн.

Outcome: partial