Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

09 липня 2025 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, в якій просили визнати за кожним з них право власності на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,69 кв.м., яка складається з 2-х кімнат житловою площею 28,20 кв.м., у тому числі: 1 кімната 9,9 кв.м., 2 кімната 18,30 кв.м., кухні площею 8,10 кв.м., ванної кімнати 3,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 5,7 кв.м., яка обладнана балконом площею 0,69 кв.м. В обґрунтування позову зазначили, що позивачі відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 1993 року, виданого на підставі розпорядження № 188 від 06 липня 1993 року, є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного свідоцтва квартира зареєстрована за позивачами Волноваським БТІ Донецької області на праві приватної власності 13 вересня 1993 року, про що здійснено відповідний реєстраційний запис №6364 у реєстрову книгу № 28. У зв`язку з тим, що право власності на квартиру виникло до 01 січня 2013 року, є необхідність в реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідної інформації в реєстрі щодо квартири позивачів не міститься. 25 березня 2025 року позивачі звернулися з заявою про реєстрацію права власності на квартиру до державного реєстратора прав на нерухоме майно Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області. 02 квітня 2025 року державним реєстратором було прийнято рішення № 78163351 про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не надають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, так як Волноваська МТГ (згідно відповіді ЦНАП Волноваської МВЦА Волноваського району Донецької області) є тимчасово окупованою територією України, доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є ТОВ «Волноваське БТІ», відсутній. На сьогоднішній день місто Волноваха є окупованим РФ містом. Вищезазначена квартира була місцем постійного проживання позивачів. На сьогоднішній день позивачі не мають можливості зареєструвати право власності у зв`язку з відсутністю можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року. Отже, наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, що в свою чергу обмежує право позивачів. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивачі вимушені звертатися з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. У зв`язку з викладеним позивачі звернулись до суду з даним позовом. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Шпак О.М. в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~способом захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути,\~зокрема, визнання права. Судом встановлено, що у 1993 році Ясинуватським відділенням Донецької залізниці згідно з розпорядженням (наказом) від 06 липня 1993 року № 188 на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,69 кв.м. (а.с. 16). На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 13 вересня 1993 року право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи та записано в реєстрову книгу № 28 за № 6364 (а.с. 17). Оскільки у\~свідоцтві на\~право власності\~на житло не\~визначений розмір\~часток співвласників,\~суд приходить\~до висновку\~що їх\~частки є\~рівними і кожному зі співвласників належала 1/3 частка квартири у праві спільної власності на неї. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що вказана квартира загальною площею 46,69 кв.м., житловою площею 28,20 кв.м. розташована на 2 поверсі 2-поверхового будинку та складається з наступних приміщень: 1 кімната площею 9,9 кв.м., 2 кімната площею 18,30 кв.м., кухня площею 8,10 кв.м., ванна кімната площею 3,0 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,7 кв.м., яка обладнана балконом площею 0,69 кв.м. (а.с.18-21). Місто Волноваха Донецької області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (з відповідними змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій), відноситься до територій активних бойових дій. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеним особами, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01 квітня 2022 року № 1204-5000652605 щодо [PERSON] (а.с. 11) та скріншотом довідки переселенця № 3006-5003445608 з порталу «Дія» щодо [PERSON] (а.с. 15). 25 березня 2025 року позивачі звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кубеко О.О. Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області з відповідною заявою (реєстраційний номер 66011813) з метою проведення державної реєстрації їх права власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 02 квітня 2025 року державним реєстратором\~прав на\~нерухоме майно\~Кубеко О.О.\~Слов`янської міської\~військово-цивільної\~адміністрації Краматорського\~району Донецької\~області було прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78163351 у зв`язку з тим, що у відповіді на запит державного реєстратора, наданій Відділом ЦНАП Волноваської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області зазначено, що Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією, наразі доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації», - відсутній, підприємство та документація не евакуйовані та знаходяться на тимчасово окупованій території (а.с. 22). У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності позивачів на квартиру [ADDRESS] не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на статтю 392 ЦК України, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належну їм квартиру. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014\~№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої\~статті 15 та статті 392\~ЦК власник\~майна має\~право пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , однак на теперішній час їх право власності на цю квартиру не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивачі не можуть здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію їх права власності на квартиру, що позбавляє позивачів можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або отримати компенсацію за пошкоджене чи знищене майно. З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оскільки позивачі в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за кожним з них (як співвласників у праві спільної власності на нерухоме майно), права власності на нерухоме майно, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,69 кв.м., за кожним з них. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved