Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання у зв`язку із продовженням ним навчання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач у справі є його батьком. До досягнення ним повноліття відповідач сплачував на користь його матері [PERSON] аліменти на його утримання. З 01.09.2024 він навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на факультеті електроніки та компютерних технологій очної денної форми навчання за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання становить з 01.09.2024 по 30.06.2028. У зв`язку із навчанням на денній формі не має можливості працювати та забезпечувати себе самостійно, інших джерел доходу не має, тому потребує фінансової підтримки батьків. На даний час усі витрати пов`язані з його навчанням, харчуванням, проїздом, придбанням одягу і навчальної літератури несе його матір [PERSON] . В той же час відповідач має можливість сплачувати аліменти до закінчення ним навчання, відтак просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2025 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано на розгляд Залізничного районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2025 матеріали цивільної справи № 465/3959/25 за позовом [PERSON] передано на розгляду судді Гедз Б.М. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою місця проживання відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками та роз`яснено право, порядок та строки подання відзиву на позовну заяву. Однак, як вбачається із відомостей трекінгу поштового відправлення з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта», конверт, яким суд скеровував відповідачу кореспонденцію невручений адресату та повернутий на адресу суду у зв`язку із закінченням встанволеного терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачі відзиву до суду не подали, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомили, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не надходила. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтями\~183\~та\~184 СК України\~передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріалами справи, а саме згідно із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14 грудня 2006 року Львівським міським управлінням юстиції встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис 15 жовтня 2010 року за № 288. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвища органом реєстрації присвоєно йому Гук, їй [PERSON] . Позивач у справі [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та проджовжує навчаня. Так, згідно з Договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка № ЕАБ-019324-ДБ від 08 серпня 2024 року [PERSON] зарахований на навчання на перший курс після виконання вимог Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою електроніка та компютерні системи за спеціальністю електроніка. Як вбачається із довідки № 62 від 24.02.2025, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка [PERSON] є студентом факультету електроніки та компютерних технологій Львівського національного університету імені Івана Франка ІV рівня акредитації за спеціальністю Електроніка, навчання якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання передбачено з 01.09.2024 по 30.06.2028. Згідно з довідки про доходи, виданої Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Новояричівської селищної ради [PERSON] працює асистентом вчителя та загальна сума її доходу за період з 01.09.2024 по 28.02.2025 становить 58\~889,20 грн. Згідно із\~статтею 53 Конституції України\~кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третястатті 3\~Закону України «Про освіту»). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стаття 199 СК України\~передбачає обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо. Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Аналіз ст.\~199,\~200 СК України\~вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України\~ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього\~Кодексу. У відповідності до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що\~Сімейним Кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб - 3028 гривень. Під час судового розгляду вказаної справи встановлено, що [PERSON] є студентом денної форми здобуття освіти, свого доходу не має, відтак на період свого навчання потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивачка, так і відповідач,\~ з огляду на рівність обох батьків не лише прав щодо дитини, але і обов`язків, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, при цьому відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, докази наявності обставин, що унеможливлюють надання відповідачем фінансової підтримки повнолітньому сину у розмірі від доходу (заробітку) суду не представлено, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволенню, оскільки аліменти у розмірі від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для прцездатних осіб, на переконання суду, у такому розмірі є об`єктивними з огляду на обставини справи та водночас справедливими у відповідності до обов`язку обох батьків матеріального утримання дітей, в тому числі повнолітніх, які продовжують своє навчання, відтак відповідатиме і реальним потребам позивача і матеріальному становищу обох батьків у справі. Суд також роз`яснює, що згідно змісту статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів до суду може бути подана заява про збільшення розміру аліментів, водночас значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved