Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову зазначено, що 15.04.2019 та 22.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитні договори 26209000420901 та №22032000174150 про надання споживчого кредиту. В результаті не виконання умов договорів з повернення коштів за [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 186750,13 грн. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, згідно з умовами якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуто права грошової вимоги за кредитними договорами до відповідача. Відповідно до договору факторингу сума заборгованості відповідача за кредитним договором №22032000174150 від 22.09.2019 року становить 104186,15 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 60317,81 грн., заборгованість по відсотках: 1,1 грн., заборгованість по комісії: 43867,24 грн. За кредитним договором №26209000420901 від 15.04.2019 року становить 82563,98 грн., із яких заборгованість по тілу кредиту: 38688,39 грн., заборгованість по відсотках: 33471,98 грн., заборгованість по комісії: 10403,61 грн. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, судовий збір та витрати на правничу правову допомогу. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2025 року справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. 18.07.2025 справа надійшла до суду. Ухвалою від 22.07.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 19.08.2025 року. 19.08.2025\~судове засідання\~було знято\~з розгляду\~у зв`язку\~з перебуванням судді у щорічній відпустці. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за його відсутності та не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с.7). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, судові повістки, які направлялись за його зареєстрованим місцем проживання повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21-22, 25-26). Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи позицію представника позивача, суд вважав можливим розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладено кредитний договір №26209000420901 відповідно до умов якого останній отримав кошти у розмірі 30000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, цільове призначення: на споживчі потреби зі строком кредитування 12 місяців, з автоматичною пролонгацією. Умовами договору визначено розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,0% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом фіксована: нараховується на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість 56% річних (пункти 1.2). 22.09.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №22032000174150, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 74400,00 грн. з нарахуванням процентів за користування кредитом зі строком кредитування 60 днів, до 22.09.2024 року, цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 22.09.2019 по 21.01.2021 -5% від суми кредиту, з 22.01.2021 по 21.04.2024 -4% від суми кредиту, з 22.04.2022 по 21.07.2023 -3% від суми кредиту, з 22.07.2023 по 22.09.2024 -1,95% від суми кредиту. Процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Сторони кредитного договору визначили рахунок, на який зараховуються [PERSON] кредитні кошти, та рахунок, на який останній має повернути кредит (пункти 1.4 та 2.2) Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договорами та надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується виписками по особовим рахункам № [NUMBER] ТХТ за період з 15.04.2019 року до 27.03.2024 року та №2203.0.000305266 за період з 22.09.2019 по 27.03.2024. З поданих суду розрахунків заборгованості за кредитним договором №26209000420901 від 15.04.2019 вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 27.03.2024 року становить 81194,03 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 38688,39 грн., заборгованість по відсотках: 31102,03 грн., заборгованість по комісії: 10403,61 грн. За кредитним договором №22032000174150 від 22.09.2019 року станом на 27.03.2024 становить 104186,15 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 60317,81 грн., заборгованість по відсотках: 1,1 грн., заборгованість по комісії: 43867.24 грн. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступив ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26209000420901 від 15.04.2019 в сумі 82563, 98 грн; за кредитним договором №22032000174150 від 22.09.2019 в сумі 104186,15 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаними вище кредитними договорами до боржника [PERSON] в загальному розмірі 186750,13 грн. Відповідачем у відповідності до ст.81 ЦПК України не спростовано розрахунки заборгованості надані позивачем до суду. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №26209000420901 від 15.04.2019 в сумі 72160,37 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 38688,39 грн., заборгованості по відсотках 33471,98 грн; заборгованість за кредитним договором №22032000174150 від 22.09.2019 в сумі 60318,91 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 60317,81 грн. та заборгованості по відсотках - 1,1 грн. Водночас вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії задоволенню не підлягають. Так, 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. При цьому, у постанові Верховного Суду від 31серпня 2022року у справі №202/5330/19 зазначено, що «до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». У справі встановлено, що пунктом 1.2.4 кредитного договору №26209000420901 від 15.04.2019 передбачена щомісячна сплата комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.0% від суми кредиту. Умовами кредитного договору №22032000174150 від 22.09.2019 передбачено сплату комісії з 22.09.2019 по 21.01.2021 -5% від суми кредиту, з 22.01.2021 по 21.04.2024 -4% від суми кредиту, з 22.04.2022 по 21.07.2023 -3% від суми кредиту, з 22.07.2023 по 22.09.2024 -1,95% від суми кредиту. При цьому, в кредитних договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються Відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість за комісією за кредитним договором №26209000420901 від 15.04.2019 у розмірі 10403,61 грн та за кредитним договором №22032000174150 від 22.09.2019 у розмірі 43867,24 грн стягненню не підлягає. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитними договорами №26209000420901 від 15.04.2019 та №22032000174150 від 22.09.2019 у загальному розмірі 132\~479,28 грн. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1718 грн 43 коп. судового збору (70,9%). Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн. позивачем надано: Договір 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, за умовами якого адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги; Додаткову угоду №22032000174150 від 06.06.2025 до Договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; Акт 22032000174150 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 06.06.2025; Платіжну інструкцією №11977 від 14.06.2025 про оплату за надання юридичних послуг на суму 6000,00 грн. Суд бере до уваги, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими, в повній мірі відповідають обсягу проведеної адвокатом роботи, складності справи та критерію розумності їх розміру. Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. Враховуючи, що позов судом задоволено частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 4256,36 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial