Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

27.02.2025 [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у селі Антонюки Березівського району Одеської області, як між двоюрідними сестрою та братом. Дану заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2023 року. Останній є двоюрідним братом (по материнській лінії, їх матері - рідні сестри). Упродовж шестимісячного строку заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак, 18.08.2023 приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Сологуб О.А. завів спадкову справу, що підтверджується витягом з Реєстру. У подальшому 30.10.2024 заявниця звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову останнього у зв`язку з недоведеністю факту родинних зв`язків з померлим. Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 06.06.2019 встановлено факт родинних відносин заявниці з [PERSON] , яка померла [INFO] (заявниця є онучкою). За даними свідоцтва про народження заявниці її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У погосподарській книзі №2 села Антонюки (том 1) на 1967, 1968, 1969 - 70 роки у селі Антонюки проживали [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 17.08.1968 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . У свідоцтві про народження двоюрідного брата зазначено, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . Також у погосподарській книзі №3 села Антонюки на 1971, 1972, 1973 роки у селі Антонюки проживали [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Таким чином, змістом вказаних документів підтверджується родова спорідненість заявниці із [PERSON] , факт родинних відносин з яким просить визнати. Водночас, заявниця вказує, що у деяких документах міститься по-батькові матеріали брата [PERSON] (замість [PERSON] ). Однак з висновку експерта №307/12 від 10.01.2025, долучено до заяви, встановлено, що ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними, а відтак, підстави вважати, що мові у даному випадку йде про різних осіб - відсутні. Більше того, особу [PERSON] ( [PERSON] ) підтверджено іншими вихідними даними, зокрема, датою народження. Таким чином, долученими до заяви документами підтверджується факт родинних відносин між заявницею та померлим двоюрідним братом. У той же час, інші спадкоємці у [PERSON] відсутні, до дня звернення до суду із даною заявою жодна особа не зверталася як спадкоємець для прийняття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю. Ухвалою суду від 10.03.2025 провадження у справі відкрито, судовий розгляд призначено на 30.06.2025 року. 13.05.2025 до суду надійшла копія спадкової справи №25/2023, заведена 15.02.2023 приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області після смерті [PERSON] . У судовому засіданні 30.06.2025 предстанвик заявниці заяву підтримав, просив її вимоги заовольнити із зазначених у заяві підстав. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Риженко Н.О. до суду у визначений час не прибули, разом з тим, у скерованій до суду заяві від 22.09.2025 просили проводити судовий розгляд заяви про встановлення факту родинних відносин по суті без їх участі. Також до заяви адвокат долучила витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Антонюківської сільської ради Березівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд звертає увагу, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що учасники провадження були завчасно та належним чином повідомлені про судовий розгляд заяви [PERSON] , однак у визначений судом час не прибули до суду, суд вважає за можливе розглянути дану заяву без участі заявника, його представника та заінтересованої особи. Суд, вивчивши доводи заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а також ознайомившись із долученими до неї документами, доходить таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. 06.03.2025 заявник [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у селі Антонюки Березівського району Одеської області, як між двоюрідними сестрою та братом. У ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2023 року. Останній є двоюрідним братом (по материнській лінії, їх матері - рідні сестри). Упродовж шестимісячного строку заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак, 18.08.2023 приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Сологуб О.А. завів спадкову справу, що підтверджується витягом з Реєстру. У подальшому 30.10.2024 заявниця звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову останнього у зв`язку з недоведеністю факту родинних зв`язків з померлим. Таким чином, метою звернення до суду із даною заявою та визнання факту родинних відносин між заявницею [PERSON] та померлим [PERSON] необхідно останній для реалізації права на спадкування за законом - отримання свідоцтва про право на спадщину. Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 у справі № 545/844/23 зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана суто з неможливістю встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем з відповідних державних реєстрів. На підтвердження факту наявності родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] заявниця надала суду рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 06.06.2019, яким встановлено факт родинних відносин заявниці з [PERSON] , яка померла [INFO] (заявниця є онучкою). Крім того, за даними свідоцтва про народження заявниці її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У погосподарській книзі №2 села Антонюки (том 1) на 1967, 1968, 1969 - 70 роки у селі Антонюки проживали [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 17.08.1968 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . У свідоцтві про народження двоюрідного брата зазначено, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . Також у погосподарській книзі №3 села Антонюки на 1971, 1972, 1973 роки у селі Антонюки проживали [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Водночас, зі змісту долучених документів судом встановлено, що форми по-батькові матері померлого [PERSON] різняться. Так, у документах зустрічається « [PERSON] », а у інших « [PERSON] ». Однак, на підтвердження ідентичності вказаних форм по-батькові заявницею надано суду висновок експерта №307/12 від 10.01.2025, відповідно до якого ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними, а надані експерту для дослідження документи підтверджують особу [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , та родинні зв`язку з [PERSON] , 1928 року народження, [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу, що згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Верховний Суд України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). За описаних вище обставин суд вважає доведеним факт родинних відносин між заявником [PERSON] та її двоюрідним братом [PERSON] . Доведення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявницею у своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються. За таких обставин суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки від цього залежить її право на спадщину, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved