Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , поданого в інтересах його малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Судові витрати за цим позовом покладено на позивача [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів задоволено повністю. Суд визначив місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою її проживання: [ADDRESS] . З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 грн 60 коп. 08 серпня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бузанов Д.В. звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 51 250,00 (п`ятдесят одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок. В обґрунтування вимог вказаної заяви покликається на те, що згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені стороною, на користь якої ухвалено рішення, стягуються з іншої сторони. Суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] , отже витрати на правничу допомогу стягуються в повному обсязі, якщо задоволено основні вимоги позову та витрати є документально підтвердженими й розумними. Відповідно до умов договорів № 117 від 05.06.2023 року, № 142 від 01.01.2024 та № 180 від 01.01.2025 року, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 51 250,00 грн, що підтверджується актами виконаних робіт та платіжними інструкціями: Рахунок INV-000154, акт INV-000154, квитанція 9307-3708-4298-1274, сума 4 000,00 грн. Рахунок INV-000226, акт INV-000226, квитанція 9325-4633-4948-6286, сума 4 000,00 грн. Рахунок INV-000259, акт INV-000259, квитанція 9338-5578-6592-1210, сума 2 000,00 грн. Рахунок INV-000259, акт INV-000259, квитанція 9338-5578-6592-1210, сума 4 000,00 грн. Рахунок INV-000275, акт INV-000275, квитанція 9345-6658-2862-9666, сума 4 000,00 грн. Рахунок INV-000275, акт INV-000275, квитанція 9345-6658-2862-9666, сума 4 000,00 грн. Рахунок INV-000292, акт INV-000292, квитанція 9354-0504-8872-5189, сума 2 000,00 грн. Рахунок INV-000292, акт INV-000292, квитанція 9354-0504-8872-5189, сума 2 000,00 грн. Рахунок INV-000344, акт INV-000344, квитанція 8370-8444-0488-5895, сума 2 500,00 грн. Рахунок INV-000377, акт INV-000377, квитанція 8377-9417-8509-5598, сума 5 000,00 грн. Рахунок INV-000399, акт INV-000399, квитанція 8385-1373-8069-1068, сума 10 000,00 грн. Рахунок INV-000402, акт INV-000402, квитанція 8386-9369-2994-3822, сума 6 250,00 грн. Рахунок INV-000403, акт INV-000403, квитанція 8387-0402-7394-8294, сума 2 500,00 грн. Загальна кількість годин надання правничої допомоги становить 24,5 годин, а загальна сума 51 250,00 грн. Усі рахунки оплачені в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Правнича допомога включала: юридичні консультації, складання процесуальних документів (заяв, клопотань, відповідей) та представництво в суді у справі № 369/11756/22. Витрати на правничу допомогу є розумними, враховуючи складність справи, яка вимагала збору доказів, листування з органами влади, підготовки процесуальних документів та участі в судових засіданнях. Справа стосувалася визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, що вимагало аналізу нормативних актів, взаємодії з органами опіки та піклування, а також залучення свідків. Ставки за годину (2 000,00 грн та 2 500,00 грн) відповідають ринковим умовам для адвокатської діяльності у м. Київ. Задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі свідчить про досягнення основної мети позову, що виправдовує стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, пропорційність не передбачає автоматичного зменшення витрат, якщо вимоги задоволені частково, а враховує характер і значення задоволених вимог. У цій справі задоволення вимог щодо місця проживання дитини та стягнення аліментів є ключовим результатом, що обґрунтовує відшкодування витрат. До закінчення дебатів представником позивача було зазначено про те, що докази понесених судових витрат будуть надані протягом 5-ти днів з дати ухвалення рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд має право викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. В призначене судове засідання 23.09.2025 року сторони не з`явилися. Через канцелярію суду представник [PERSON] адвокат Незвіський Д.Я., та представник [PERSON] адвокат Бузанов Д.В., подали заяви з проханням розглянути заяву представника [PERSON] адвоката Бузанова Д.В. про розподіл судових витрат за їх відсутності. В свої заяві представник [PERSON] адвокат Незвіський Д.Я. просив суд під час ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат не враховувати судові витрати пов`язані з клопотанням представника Курінної А.С. про відкладення проведення підготовчого засідання. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення належить задовольнити частково з огляду на наступне. Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та пятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обовязків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обовязків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). З урахуванням наведеного вище, не є обовязковими для суду зобов?язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціни позову та (або) значення справи для сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22). В обґрунтування витрат на правову допомогу у суді в розмірі 51 250,00 грн, позивач надав копії договорів про надання правової допомоги від 05.06.2023 № 117, від 01.01.2024 № 142 та від 01.01.2025 № 180, акти виконаних робіт від 05.06.2023, 09.01.2024, 09.04.2024, 18.06.2024, 24.02.2025, 06.05.2025, 16.07.2025, 08.08.2025 на суму 51 250,00 грн та долучені квитанції оплати за послуги з правової допомоги на вказану суму. Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлені стороною позивача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, необхідно зменшити. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи суд враховує, що підготовче судове засідання відкладалося з ініціативи сторони відповідача за первісним позовом ( [PERSON] ), а тому витрати на правничу допомогу, пов`язані з представництвом у суді 09.04.2024 (4 000,00 грн) та 24.02.2025 (2 500,00 грн), не підлягають стягненню. Також не підлягають стягненню витрати на складання заяви про розподіл судових витрат (2 500,00 грн), оскільки заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (висновок викладений у додатковій постанові КЦС ВС від 31 липня 2024 року у справі № 758/11022/21 (провадження № 61-5457св24)). Крім того, не підлягають стягненню витрати на складання заяви про зупинення провадження (2 000,00 грн), оскільки така заява стороною не заявлялася, через канцелярію суду не подавалася та судом не розглядалася. Ураховуючи наведене, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню, становить 40 250,00 грн. Стягнення витрат на правову допомогу в такому розмірі забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Outcome: partial