Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

04 серпня 2025 року адвокат Мороз Л.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить: визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , яка склала за життя заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Совою С.М. 23.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №513, в якому: належну їй частку домоволодіння і частку земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] заповідає [PERSON] , та належну їй квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Факт зміни прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується випискою, що засвідчує запис про шлюб (№226) від 20 квітня 2024 року у Литві, м. Каунас. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, квартира під [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзею О.Б. 19.02.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №661, та земельна ділянка, площею 0,0581 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з померлою на момент смерті ніхто зареєстрований не був. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Проте, позивачка не може нотаріально оформити спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в установлений законодавством України термін не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, не прийняла спадщину через обставини, що об`єктивно унеможливили вчинення відповідних дій: у 2022 році позивачка перебувала за межами України, що підтверджується її паспортом громадянина України для виїзду за кордон, куди була змушена виїхати у зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії рф проти України. Воєнний стан, загроза життю та здоров`ю, відсутність можливості фізично прибути до місця відкриття спадщини, усе це становило сукупність поважних причин, які не залежали від волі позивачки і фактично унеможливлювали своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду. Представник позивача в заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її та позивача участі. Відповідача в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позов визнав. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року, "Про деякі питаня нотаріату в умовах воєнного стану", яка була чинною на момент виникнення правовідносин було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 24.09.2022 року. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Совою С.М. 23.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №513, [PERSON] заповіла належну їй частку домоволодіння і частку земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] заповідає [PERSON] , та належну їй квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Факт зміни прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується випискою, що засвідчує запис про шлюб (№226) від 20 квітня 2024 року у Литві, м. Каунас. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, квартира під [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзею О.Б. 19.02.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №661, та земельна ділянка, площею 0,0581 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №381646, від 01.06.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010962200560. Відповідно до довідки № 04-20/27-11 виданою управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області 18.09.2023 року [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у зазначеному помешканні разом з померлою на момент смерті ніхто зареєстрований не був. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №73987994 від 18.09.2023 року. Проте, позивачка не може нотаріально оформити спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в установлений законодавством України термін не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується роз`ясненням №431/02-14 приватного нотаріуса Роменського нотаріального округу Сумської області Проскурнею Л.І. від 18.09.2023 року. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною, що підтверджується також останньою правовою позицією висловленою в постанові ВС від 13.04.2023 року у справі №607/13549/21, а тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача про те, що позивач не могла нотаріально оформити спадщину після смерті [PERSON] , оскільки була змушена виїхати у зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії рф проти України, воєнного стану, загрозі життю та здоров`ю, відсутність можливості фізично прибути до місця відкриття спадщини. Так, спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини (підпункт 3.13 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року №296/5). Крім цього, пунктом 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини (пункт 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимоги ст.89 ЦПК України встановлюють, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, встановивши, що підстави, на які посилається позивач, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки [PERSON] , знаючи про існування заповіту на її користь після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не здійснила належних дій щодо прийняття спадщини у визначений законом строк і також не вчинила на думку суду будь-яких дій по прийняттю спадщини на її користь, при цьому не звернулась до нотаріуса, враховуючи, що строк законодавством встановлено в шість місяців та був продовжений на підставі вимог Постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року, не надавши суду належних доказів пропуску цього строку лише формально вказавши про поважні причини пропуску такого строку. Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі положень ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed