Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 90945,49 грн., 3028 грн. судового збору, та 14000 грн. судові витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 25.07.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №С-502-008262-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Згідно п. 3.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 48% річних . Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальникові грошові кошти у сумі 5000 грн. строком до 25.07.2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом із іншими платежами. Згідно з ЗУ «Про споживче кредитування» реальна процентна ставка складає 76,7%. Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти у сумі 5000 грн., проте позичальник своїх зобов`язань перед банком належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка відповідачкою не погашається. Також 25.07.2018 між ПАТ « Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № P24.00502.004136723, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 48905 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є невід`ємною частиною. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту, також відповідно до п.1.4. Договору кредиту 2 за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договорами кредиту заборгованість [PERSON] за договором №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року станом на 19.12.2023 р. становить 9439,76 грн., заборгованість за договором P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року станом на 19.12.2023 р. становить 81505,73 грн. 19.12.2023 р. між АТ « Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги до боржників перед АТ «Ідея Банк» та які визначені в реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ « ФК « Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого нового кредитора перейшло право вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитними договорами №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року та P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року. Прохали стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія « Профіт Капітал» заборгованість у розмірі 90945,49 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року у сумі 9439,76 грн. та заборгованість за договором P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року у сумі 81505,73 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу. Заочним рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.01.2025 року постановлено стягнути з\~ [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», суму заборгованості у розмірі 90945,49 грн., яка складається із : заборгованості за договором кредиту №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року у сумі 9439,76 грн., яка складається із : заборгованість за основним боргом-3678,31 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 5761,45 грн.; заборгованість за договором P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року у сумі 81505,73 грн., яка складається із : заборгованість за основним боргом-33872,20 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 16510,26 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 31123,27 грн. Стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судовий з бір в сумі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. 06 червня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Джумеля Н.Г., звернулася до суду із заявою, в якій просила поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне та скасувати заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.01.2025 р., яке ухвалене по справі №554/12122/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 18.06.2025 року поновлено представнику відповідача [PERSON] адвокату Джумелі Н.Г. строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.01.2025 року. Скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.01.2025 року справі №554/12122/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 01.07.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача адвокат Джумеля Н.Г. просила в задоволенні позовної заяви відмовити в зв`язку з безпідставністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Профіт Капітал на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн. У відзиві зазначила щодо плати за кредитне обслуговування, вказала, що до матеріалів позовної заяви додано копію договору неналежної якості. Зазначає, що ні в позові, ні в розрахунку за цим договором не вказано розміру та порядку нарахування такої плати, хоча остаточно вказано розмір 31123,27 грн. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту позичальнику. Представник відповідача зазначає, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Встановивши в кредитному договорі обов`язок позичальника щодо сплати комісії за надання кредиту, позивачем не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Отже, вважає, що положення п.1.4. кредитного договору №Р24.00502.004136723 від 25.07.2018 р. про сплату комісії за кредитне обслуговування нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому вимога про стягнення з відповідача комісії за кредитне обслуговування у в сумі 31123,27 грн. не підлягає задоволенню. Також представник відповідача заперечувала проти укладення договорів факторингу, а саме зазначила, що ні первісним кредитором, ні ТОВ «Оптима факторинг», ні позивачем на адресу відповідача не було направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні чим допущено порушення чинного законодавства. Щодо надіслання відповідачу досудової вимоги зазначає, що позивач, вказуючи в позовній заяві, що ним 29 липня 2024 р. було на ім`я відповідача надіслано вказану вимогу, намагається ввести суд в оману. Відповідач [PERSON] не отримувала вказаної вимоги та будь-якої іншої вимоги від позивача щодо добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором. В якості доказів позивачем додано опис вкладення в цінний лист та список № Профіт Капітал 05.08. (2) від 05.08.2024 р., де замовником зазначено ТОВ «Дельта М Юкрейн». Позивачем по справі є - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Профіт-Капітал. Вважає, що доказів надіслання вимоги не має. Також адвокат вказує на пропуск строку позовної давності. Вважає, що заборгованість відповідача за кредитним договором №С-502-008262- 18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 25.07.2018 р. та кредитним договором № P24.00502.004136723 від 25.07.2018 р. в загальному розмірі 90945,49 грн. знаходиться за межами строку позовної давності - 3 роки до дати звернення до суду, оскільки остання дата погашення заборгованості відповідачем є 05 березня 2020 р., а датою звернення позивача до суду є 04 листопада 2024 р. Щодо витрат на правову допомогу представник відповідача у відзиві зазначила, що вартість наданих послуг представником позивача є завищеною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, є неспівмірною зі складністю справи. 10.07.2025 року представником відповідача надано до суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому вона прохала стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (ЄДРПОУ 39992082) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за змістом позовної заяви прохав у випадку неявки позивача або його представника розглядати справу без участі позивача та його представників. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача адвокат Джумеля Н.Г. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, вказала що комісії за видачу і обслуговування кредиту нараховані неправомірно, відповідача не повідомлено про укладення договорів факторингу, досудова вимога надіслана ТОВ «Дельта М.Юкрейн» яка не є стороною кредитного договору чи учасником справи, також наголошувала на пропущення строку позовної давності в понад два роки, вважає, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним. Прохала відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №С-502-008262-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Згідно п. 3.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 48% річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальникові грошові кошти у сумі 5000 грн. строком до 25.07.2024 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом із іншими платежами. Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти у сумі 5000 грн., проте позичальник своїх зобов`язань перед банком належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з випискою, сформованою АТ «Ідея Банк»\~ та довідкою розрахунком заборгованість [PERSON] за договором №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року станом на 19.12.2023 р. складає 9439,76 грн., що складається з заборгованості за основним боргом - 3678,31 грн., заборгованість за відсотками 5761,45 грн. 25.07.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №P24.00502.004136723, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 48905 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є невід`ємною частиною. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання виконав, надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 48905,00 грн. [PERSON] своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує. Згідно з випискою, сформованою АТ «Ідея Банк»\~та довідкою розрахунком заборгованість [PERSON] за договором P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року станом на 19.12.2023 р. становить 81505,73 грн., що складається з заборгованості за основним боргом 33872,2 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками -16510, 26 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 31123, 27 грн. 19.12.2023 р. між АТ « Ідея Банк» та ТОВ « ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги до боржників перед АТ «Ідея Банк» та які визначені в реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого нового кредитора перейшло право вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитними договорами №С-502-008262-18-980 від 25.07.2018 року та P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині першої\~статті 512 ЦК України\~зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 у справі №740/4328/14. Згідно із\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст.\~549-552,\~625,\~1046,\~1048,\~1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачу договором № P24.00502.004136723 від 25.07.2018 року встановлено плату за послуги позивача, які за законом повинні надаватись безоплатно, відповідні положення кредитного договору є нікчемними в силу закону, а сама комісія нараховувалася відповідачу неправомірно. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У \~зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно\~ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1\~ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо повернення грошового зобов`язання здійснюється частинами, то строк позовної давності застосовується до кожної не повернутої частини грошового зобов`язання окремо. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 зроблено наступні висновки щодо застосування норм права: «Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5\~ст. 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу». Згідно виписки з 30.07.2018 р. по 31.08.2020 р. по клієнту [PERSON] , останній платіж по погашенню заборгованості був сплачений 01.07.2020 року, тоді як позовна заява була подана 04.11.2024 року. Згідно виписки з 25.07.2018 р. по 02.04.2020 р. по клієнту [PERSON] , останній платіж по погашенню заборгованості був сплачений 05.03.2020 року, тоді як позовна заява була подана 04.11.2024 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповнення внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У той же час,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 31.12.2022 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого\~постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(Офіційний вісник України, 2020, №23, ст. 896, №30, ст. 1061), від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020, №43, ст. 1394, №52, ст. 1626) та від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 « (Офіційний вісник України, 2020, №63, ст. 2029). У подальшому такий строк дії карантину на території України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України було неодноразово продовжено, та діяв до 01.07.2023. Також, 24.02.2022\~Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~введено воєнних стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. 24.02.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України №64/2022. У подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час. Законом України від 15.03.2020 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії». Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21. Враховуючи вищевикладене позивачем не пропущено строк позовної давності. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме договір про надання правової допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правничий курс»; додатковою угодою №1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; платіжною інструкцією від 05 вересня 2024 р. № 918, актом №1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 05.09.2024 р. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154). Із матеріалів справи вбачається, що дана справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним, судова практика за аналогічними спорами є сталою. Із акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги вбачається, що за період з 01.07.2024 року по 05.09.2024 р. об`єднання у відповідності до умов договору про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024 року надав клієнту правову допомогу, визначену в п.п.3.1Догвороу про надання правової допомоги, а саме було надано консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду. Відповідно до умов в п.п. 3.1.1. Договору Клієнт сплачує на користь об`єднання в розмірі 7\~000 грн. за проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту однієї позовної заяви для направлення до суду. Між тим, суд вважає, що вищевказані витрати є завищеними та не співмірними із складністю справи. Написання позовної заяви даної категорії справ для досвідченого адвоката не потребує значного часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи. До суду подано один позов , а не два. Враховуючи викладене, а також складність справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих витрат суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в сумі 7\~000 грн. В частині заявлених представником відповідача адвокатом Джумеля Н.Г. вимог про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази, а саме договір про надання правничої допомоги від 16.05.2025 року, додаткову угоду про надання (правничої) правової допомоги від 16.05.2025 р., детальний опис робіт на виконання договору про надання правничої допомоги б/н від 16.05.2025 р. та Додаткової угоди від 28.05.2025 р. Із матеріалів справи вбачається, що дана справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним, судова практика за аналогічними спорами є сталою. Із п.3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.05.2025 р. вбачається, що за правову допомогу, передбачену умовами договору, передбачену умовами Договору замовник сплачує адвокату за складання позовної заяви та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях, повний супровід в суді І інстанції 5000 грн., складання апеляційної скарги, відзивів та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях, повний супровід у апеляційному суді 5000 грн. Із додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 16.05.2025 р. вбачається, що складання про перегляд заочного рішення, відзиву на позовну заяву, заперечення та інших (можливих) процесуальних документів, участь у судових засіданнях, повний супровід суді першої інстанції, складання заяви про закінчення виконавчих проваджень, відкритих на виконання заочного рішення по справі 7000. Із детального опису робіт (наданих послуг) відповідачу на виконання договору про надання правничої допомоги вбачається, що загалом гонорар адвоката по Договору про надання правничої допомоги в межах справи №554/12122/24 складає 7000 грн. На аналіз матеріалів справи та заочного рішення суду по справі адвокатом витрачено 2 год., складання та подача про перегляд заочного рішення у справі від 20.01.2025 р. 3 год., складання та подача відзиву на позовну заяву та клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу 3 год., складання та подача заяви про застосування строків позовної давності 1 год. Отже суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог представника відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами\~ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1991,15 з відповідачки на користь позивача.\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial