Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому\~просить визнати\~за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), яка зареєстрована на праві власності на підставі державного акту від 27.03.1998 року ХР-25-65-72813 за [PERSON] . В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що житловий\~будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~належить йому\~в цілому\~на підставі\~договорів дарування,\~а саме:\~ договору\~дарування 1/2частки\~житлового будинку\~з відповідною\~часткою надвірних\~будівель від\~14.12.2011,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~районного нотаріального\~округу Цидибрагою\~С.О.,\~згідно якого\~ [PERSON] ,\~від імені\~якого на\~підставі довіреності,\~посвідченої 14.11.2011\~діяв [PERSON] ,\~подарував [PERSON] \~1/2частину\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та договору\~дарування \~частки житлового\~будинку з\~відповідною часткою\~надвірних будівель\~від 16.11.2011,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~районного нотаріального\~округу Цидибрагою\~С.О.,\~згідно якого\~ [PERSON] \~подарував [PERSON] \~1/2частину\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~З метою\~оформлення своїх\~прав на\~земельну ділянку\~сел.\~Високий,\~був.\~Бузкова [ADDRESS] \~позивач звернувся\~до ТОВ\~«Геобаланс» для\~виготовлення технічної\~документації.\~Згідно витягу\~з Державного\~земельного кадастру\~про земельну\~ділянку НВ-1400199602024\~від 29.10.2024\~земельна ділянка\~кадастровий номер:\~6325156700:00:003:0435,\~площею 0,0771\~га,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~з цільовим\~призначенням для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~(присадибна\~земельна ділянка)\~зареєстрована на\~праві власності\~на підставі\~державного акту\~від 27.03.1998\~року ХР-25-65-72813\~за [PERSON] .\~ [PERSON] \~померла [INFO] .\~Після її\~смерті спадщину\~за заповітом\~прийняли в\~рівних частках\~ [PERSON] та\~ [PERSON] та\~отримали свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом,\~посвідчене 01.10.2011\~державним нотаріусом\~Першої державної\~нотаріальної контори\~Харківського району\~Харківської області,\~зареєстроване в\~реєстрі за\~№3-959\~та за\~№3-961\~відповідно на\~частину житлового\~будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину на\~земельну ділянку\~не видавалось. Отже, враховуючи той факт, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) зареєстрована на праві власності на підставі державного акту від 27.03.1998 ХР-25-65-72813 за [PERSON] , а при оформленні спадкових прав на житловий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці, не оформлено право власності на землю, вирішення даного питання інакше ніж в судовому порядку не можливо. Враховуючи вказані норми матеріального права до спадкоємців [PERSON] , якими згідно заповіту в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] , та які прийняли спадщину на житловий будинок за даною адресою, відповідно норм ст.120 ЗК України перейшли права на частку у праві спільної часткової власності на вказану земельну ділянку, а саме кожному в розмірі частки. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить в цілому [PERSON] на підставі договорів дарування, відповідно до набувача перейшло і право на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розміщений, згідно ч.1 статті 120 ЗК України Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2025 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, розгляд справи призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2025 підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку - закрито. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Константинова Г.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордера адвоката, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справу повідомлений належним чином. Інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] в цілому на підставі договорів дарування, а саме: - договору дарування частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель від 14.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цидибрагою С.О., згідно якого [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 14.11.2011, діяв [PERSON] , подарував [PERSON] 1\\2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - договору дарування 1/2частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель від 16.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цидибрагою С.О., згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] 1/2частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що позивач з метою оформлення своїх прав на земельну ділянку в [ADDRESS] , звернувся до ТОВ «Геобаланс» для виготовлення технічної документації, але при розробці документації на землю було встановлено наявність права власності на неї за іншою особою. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю від 27.03.1998 за №ХР-25-65-72813 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1400199602024 від 29.10.2024 земельна ділянка кадастровий номер 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), зареєстрована на праві власності за [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Височанською селищною радою Харківського району Харківської області 29.01.2009. Після її смерті спадщину за заповітом прийняли в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчені 01.10.2011 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, зареєстроване в реєстрі за №3-959 та за №3-961, відповідно на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось. Отже, враховуючи той факт, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), зареєстрована на праві власності на підставі державного акту від 27.03.1998 за №ХР-25-65-72813 за [PERSON] , а при оформленні спадкових прав на житловий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці, не було оформлено право власності на землю. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, до спадкової маси [PERSON] входили житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), зареєстрована на праві власності на підставі державного акту від 27.03.1998 за №ХР-25-65-72813. Згідно з частиною третьою статті другої ЗК України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З аналізу змісту\~статті 120 Земельного кодексу України\~можна зробити висновок про однакову спрямованість положень, як\~ЦК України\~так і\~ЗК України\~щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. При застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормами\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності(правова позиція ВСУ у справі за №6-2225цс 16). Відповідно до частини першої\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В даних нормах закріплено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Згідно цих норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруди та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Згідно Постанови КГС ВС від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20). Задоволення судом позовної вимоги має, з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права), дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушено, враховуючи інтереси інших сторін. Враховуючи вказані норми матеріального права, встановлені судом обставини, зокрема те, що після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями, що прийняли спадщину в рівних частках є її діти - [PERSON] та [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно норм ст.120 ЗК України до них перейшли права на частку у праві власності на вказану земельну кадастровий номер 6325156700:00:003:0435, площею 0,0771 га, за даною адресою. Отже, враховуючи той факт, що на підставі договорів дарування, а саме: договору дарування частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель від 14.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цидибрагою С.О., згідно якого [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 14.11.2011 діяв [PERSON] подарував [PERSON] 1/2частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також договору дарування 1/2частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель від 16.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цидибрагою С.О., до [PERSON] перейшло право власності на житловий будинок в цілому, а на підставі приписів ст. 120 ЗК України до нього відповідно перейшло зокрема право власності на земельну ділянку за даною адресою. Беручи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved