Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

представник [PERSON] адвокат\~Федина О.В. звернувся до суду з позовом до Золотоніської місьської ради Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , спадщину після якого вона прийняла. Було зареєстровано видачу позивачу після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастрові номери «7121589400:33:001:0002», «7121589400:14:003:0020» та «7121589400:14:001:0012», розміром 3,01\~га,\~розташовані в\~межах Благодатнівської\~сільської ради\~Золотоніського району Черкаської\~області. Крім того,\~після смерті\~ [PERSON] \~позивачу у\~спадок лишилось\~нерухоме майно\~-\~будинок з\~надвірними спорудами,\~розташований по\~ [ADDRESS] ,\~на який\~за життя\~спадкодавець не\~отримав правовстановлюючого\~документа.\~Право власності\~за позивачем\~в порядку\~спадкування за\~законом було\~визнане рішенням\~Золотоніського міськрайонного\~суду від\~24.11.2010\~у справі\~№2-4224/2010\~.\~Також на\~ім?я спадкодавця\~було видано\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~ЯЕ №381144\~на підставі\~рішення Чапаєвської\~сільської ради\~від 30.04.2009 №XXIII-7/V\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~«7121589401:01:001:0094»\~розміром 0,2077\~га з\~цільовим призначенням\~-\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд.\~Земельну ділянку\~згідно державного\~акту спадкодавцеві\~передано у\~власність під\~вже існуюче\~домоволодіння,\~яким володів\~спадкодавець та\~яке успадкувала позивач. Оригінал державного\~акту не\~зберігся,\~у зв?язку\~з чим\~позивач мала\~можливість лише\~отримати його\~архівну копію. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус 24.11.2024 відмовила у зв`язку з тим, що державний акт було видано 19.10.2009, тобто вже після смерті спадкодавця і право власності в останнього не виникло. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2077 га по [ADDRESS] надавалася спадкодавцеві у приватну власність до 01.01.2002. Враховуючи викладене вище, представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер «7121589401:01:001:0094» розміром 0,2077 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2025 прийнято до свого провадження цивільну справу. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано з ДРУГОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ належним чином завірену копію спадкової справи № 47498554 після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат\~Федина О.В. підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Золотоніської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явилася. У матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі. Просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2009 [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] 24.08.1974 зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] 05.10.1996 зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінивши своє прізвище на « [PERSON] ». Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №381144 видано 19.10.2009 [PERSON] на підставі рішення Чапаєвської сільської ради від 30.04.2009 №ХХІІІ-7/V є власником земельної ділянки площею 0,2077 га, розташованої по [ADDRESS] . Згідно постанови завідувача Другої золотоніської державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. №836/02-31 від 21.11.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯВ\~№381144\~був виданий\~19.10.2009\~на підставі\~рішення Чапаєвської\~сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 30.04.2009 року № XXIII-7V після смерті [PERSON] , тому право власності у померлого на цю земельну ділянку не виникло. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Чапаєвської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Ткачук С.В. від 24.01.2002 [PERSON] заповів все своє майно своїй дочці [PERSON] . Згідно зі спадковою справою № 396/2009, заведеною Другою Золотоніською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася його внучка [PERSON] . [PERSON] відмовилась від належного їй спадкового майна на користь дочки [PERSON] . Інші спадкоємці як за заповітом, так і за законом відсутні. Згідно з частиною 3\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно п. 7 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше чинним законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 81 ЗК України визначено способи набуття громадянами права власності на земельні ділянки. Зокрема, згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі прийняття спадщини. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2077 га по [ADDRESS] надавалася спадкодавцеві у приватну власність до 01.01.2002. Згідно ст. 6 ЗК України 1992 року громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Відповідно до статті 17 ЗК України 1992 року передача у власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно зі статтею 56 ЗК України 1992 року, що була раніше надана громадянину, провадилася сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки. Згідно ст. 22 ЗК України 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до статті 23 ЗК України 1992 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей Земельного кодексу (в редакції1992 pоку) зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Враховуючи п. 3 зазначеного Декрету №15-92, право на земельні ділянки, які передавалися у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд в порядку цього Декрету виникало не з моменту отримання відповідного державного акта та після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (намісцевості), а момент виникнення такого права пов`язувався з внесенням відповідного запису у земельно-кадастрові документи, посвідченого відповідною радою народних депутатів. Згідно з Розділом VII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до постанови Верховного суду у справі №523/3522/16-ц право на спадщину входить до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва та не здійснив державної реєстрації цього права. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При спадкуванні по заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1\~ст. 1223 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статях 1261-1265 цього Кодексу\~(частина перша та друга\~ст. 1223 ЦК України). За положеннями\~статті 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Право власності на земельну ділянку відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статті\~81,\~131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За життя [PERSON] реалізував своє право на одержання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, але державний акт, виданий після його смерті. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при ухваленні відповідних рішень уповноваженими органами про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.\~\~\~\~\~\~ \~\~Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 4\~статті 41 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивач має право на спадщину за законом, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця [PERSON] , спадкоємцем якої за заповітом була мати позивача [PERSON] , яка відмовилась від належного їй спадкового майна на користь дочки [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №198399 від 02.02.2016 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved