Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 по справі №204/8017/17, мотивувальна частина якого змінена Постановою ВП ВС від 27.11.2024, встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 2009 року КЖЕП «Південне», була власником квартири [ADDRESS] , та з 08 червня 2007 року зареєстрована за вказаною адресою. 15 травня 2017 року [PERSON] зверталася до Чечелівського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області із заявою про втрату приватизаційного листа і технічного паспорту на квартиру. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., зареєстрованого в реєстрі за №2064, [PERSON] передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] . 05 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було зареєстроване право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем [PERSON] , номер запису про право власності: 22168111. Під час посвідчення вказаного договору купівлі-продажу від 05 вересня 2017 року приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було надано паспорт на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданий 29 травня 2007 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Однак, з листа Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих.№1201.4.1-4432/1201.2-18 від 21 березня 2018 року встановлено, що позивач документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий 29 травня 2007 року Красногвардійським РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, а паспортом серії [NUMBER] , виданий 03 січня 1997 року Красногвардійським РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, документована [PERSON] , [INFO] , та такий паспорт значиться, як втрачений.\~ В подальшому відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №6445, відповідач [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 29 листопада 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , за відповідачем [PERSON] , номер запису про право власності: 23639459. Вказаним рішенням суду позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення задоволено частково. Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36909829 від 05 вересня 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1342927212101, про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 38418914 від 29 листопада 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1342927212101, про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Виселені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовлено. Велика Палата Верховного Суду встановила законність втручання у право власності кінцевого набувача ( [PERSON] ) та необхідність витребування спірного нерухомого майна на користь законного власника. Отже, у даній справі, відповідно до ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню той факт, що [PERSON] продав [PERSON] квартиру, яка йому не належала, і вона в подальшому була витребувана від [PERSON] на користь [PERSON] , яка є її справжнім власником. Таким чином, судом встановлено, що квартира вилучена у покупця [PERSON] на користь [PERSON] на підставах, що виникли до її продажу. З копії договору купівлі-продажу від 29.11.2017 укладеного між [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що продаж було вчинено за 100\~000,00 грн. (п.1.4 Договору), але у той же час з копії власноручної розписки [PERSON] від 29.11.2017 випливає, що від [PERSON] він отримав 513\~000,00 грн, що на той час було еквівалентно 19\~000 доларів США, з яких 100\~000,00 грн за квартиру та 413\~000,00 грн за невід`ємні поліпшення, які проведені у квартирі. Грошову суму отримав у повному обсязі. Претензій не має. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] станом на 13.04.2025 рік становить 1\~080 160 55 грн. ( один мільйон вісімдесят тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок) без урахування ПДВ. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. У пункті 210 Постанови ВП ВС у справі №204/8017/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що витребування від [PERSON] майна, яке належить\~ [PERSON] \~та вибуло з її володіння поза її волею, не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивачки та інтересами відповідачки, яка не позбавлена права на відшкодування завданих їй збитків, зокрема, в порядку, передбаченому статтею 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до незаконного набувача, в якого придбала нерухоме майно. Приписами ч.1 ст.661 ЦК України унормовано, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. З рішення суду у справі №204/8017/17 судом встановлено, що [PERSON] не знав про те, що квартира, яку він продає [PERSON] , вибула з володіння [PERSON] поза її волею. Відповідно до ч. 1 ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). Це зумовлено тим, що продавець повинен мати право продажу товару (стаття\~658\~ЦК\~України) і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Віндикація є одним з характерних і найпоширеніших (але далеко не єдино можливим) варіантів евікції речі. Унаслідок евікції покупець позбавляється можливості панування над річчю в обсязі, що набувався ним на підставі відповідного договору купівлі-продажу, або обмежується в такому пануванні. А тому не має значення, чи річ витребувана у набувача (покупця) у цілому, чи він лише позбавився статусу одноосібного власника і натомість став співвласником, речі у певній частці (чи навіть в режимі спільної часткової власності). Відтак, у будь-якому з наведених варіантів є підстави для стягнення збитків із продавця за правилами статті\~661\~ЦК\~України. У статті\~661\~ЦК\~України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків стаття\~661\~ЦК\~України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень статей 22 і\~623\~ЦК\~України. Положення частини третьої статті\~623\~ЦК\~України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (частина третя статті\~22\~ЦК\~України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора. Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої статті\~623\~ЦК\~України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення,

Outcome: approved