Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

16 травня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13 вересня 2019 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2026027102_CARD, який по своїй суті є змішаним, та в межах якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] . 13 жовтня 2023 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 13/10/23, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 2026027102_CARD. Окрім того, 14 грудня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2689615, відповідно до якого ТОВ "Лінеура Україна" надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. 19 жовтня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 19102023, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 2689615. Також, 23 лютого 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 316152, відповідно до якого ТОВ "Селфі Кредит" надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. 29 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №29022024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 316152. Наразі позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаними договорами у загальному розмірі 86 780, 85 грн, яких: за договором № 2026027102_CARD - 56 975, 89 грн; за договором №2689615 - 19484, 96 грн; за договором №316152 - 10320,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2025 року цивільну справу № 753/10348/25 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 27 травня 2025 року. Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків 05 червня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялася відповідачу на адресу його місця реєстрації: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 13 вересня 2019 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2026027102_CARD, який по своїй суті є змішаним, та в межах якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] . Також згідно умов договору позичальник отримав кредит на придбання товару у продавця ТОВ «Дієса» на суму кредиту 5799,00 грн. У пункті 2.1 договору зазначено, що позичальник попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, а тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», бажає оформити картку MC Gold. Умовами договору передбачені умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листом, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Договір та анкета-заява містять підпис позичальника [PERSON] . Вбачається, що відповідно до умов договору позичальником було отримано картку № [NUMBER] , про що свідчить відповідна розписка, яка містить ініціали та підпис позичальника [PERSON] . [PERSON] також було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені всі істотні умови кредитування, зокрема щодо сум кредиту, строку кредитування, процентної ставки, відсотків річних, за користування кредитними коштами. Окрім того, вбачається, що [PERSON] на кредитні кошти у сумі 5799,00 грн було придбано товар у ТОВ «Дієса», про що свідчать копія товарного чеку, видаткової накладної та квитанції про сплату. Окрім того, 14 грудня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2689615, відповідно до якого, сума кредиту становить - 5000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, процентна ставка - 1,99% в день. Відповідно до пункту 2.1 договору, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахунку за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника А979, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Згідно пункту 9.9 договору вбачається, що підписуючи цей договір споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальної формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1,2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Додатком № 1 до договору є графік платежів, у якому зазначена періодичність платежів, розмір реальної процентної ставки, загальна вартість кредиту, реквізити для оплати заборгованості. Окрім того, 23 лютого 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 316152, відповідно до якого, сума кредиту становить - 5000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, процентна ставка - 1,9 % в день. Відповідно до пункту 2.1 договору, зазначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника. Додатком № 1 до договору є графік платежів, у якому зазначена періодичність платежів, розмір реальної процентної ставки, загальна вартість кредиту. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори № 2689615 від 14 грудня 2021 року та № 316152 від 23 лютого 2022 року прирівнюються до укладених в письмовій формі. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та АТ "ОТП Банк", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Щодо договору № 2026027102_CARDвід 13 вересня 2019 року, суд зазначає наступне. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти на купівлю товару, а також відкрив банківський рахунок та видав кредитну картку № [NUMBER] . Вбачається, що [PERSON] на кредитні кошти у сумі 5799,00 грн було придбано товар у ТОВ «Дієса», про що свідчать копія товарного чеку, видаткової накладної та квитанції про сплату. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідач звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «ОТП Банк» кредитних коштів та користування ними. 13 жовтня 2023 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до якого АТ "ОТП Банк" відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором кредиту 2026027102_CARDна загальну суму 56 975, 898 грн, з яких: 32000 грн - сума заборгованість за кредитом, 24975,89 грн - сума заборгованість за процентами. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед АТ "ОТП Банк" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2026027102_CARD. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором 2026027102_CARDстановить 56 975, 89 грн, з яких: 32000 грн - сума заборгованість за кредитом, 24975,89 грн - сума заборгованість за процентами. Таким чином, зважаючи, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 56 975, 89 грн. Щодо договору № 2689615 від 14 грудня 2021 року суд зазначає наступне. Відповідно до довідки ТОВ «УПР», 14 грудня 2021 року було здійснено зарахування коштів у сумі 5000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 5000,00 грн на умовах передбачених договором. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «Лінеура Україна» кредитних коштів та користування ними. 19 жовтня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 19102023, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 2689615 від 14 грудня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2689615 року в сумі 19 484, 96 грн, з яких: 4900,49 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 14584,47 грн - заборгованість за відсотками. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитними договорами перед ТОВ "Лінеура Україна" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2689615 від 14 грудня 2021 року. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2689615 від 14 грудня 2021 року в сумі 63700,00 грн, з яких: 19 484, 96 грн, з яких: 4900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 14584,47 грн - заборгованість за відсотками. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ "Лінеура Україна" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №3396605 від 17 січня 2023 року. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ "Лінеура Україна", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 19 484, 96 грн, з яких: 4900,49 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 14584,47 грн - заборгованість за відсотками. Згідно умов договору строк кредитування становив 360 днів, та відповідно до розрахунку заборгованості, долученому до матеріалів справи вбачається, що нарахування заборгованості за тілом кредиту та відсотками здійснювалося у період з 14 грудня 2021 року по 09 грудня 2022 року, тобто в межах періоду, передбаченого умовами договору. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором № 2689615 від 14 грудня 2021 року, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в розмірі 19484, 96 грн. Щодо договору № 316152 від 23 лютого 2022 року суд зазначає наступне. Відповідно до довідки ТОВ «УПР», 23 лютого 2022 року було здійснено зарахування коштів у сумі 5000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 5000,00 грн на умовах передбачених договором. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів та користування ними. 29 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 29022024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами позики, зокрема і за договором №316152 від 23 лютого 2022 року. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача [PERSON] за кредитним договором № 316152 на загальну суму 10320,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5320,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Селфі Кредит» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 316152 від 23 лютого 2022 року. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 10320,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5320,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, згідно пункту 1.4. договору вбачається, що кредит надавався строком на 30 днів, та згідно відомостей, які містяться у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, проценти за користування кредитом складають 7850,00 грн. Відомостей про укладення додаткових угод про відстрочку виконання зобов`язання або про пролонгацію дії договору матеріали справи не містять. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Таким чином, стягненню із відповідача підлягає сума процентів нарахована станом на день закінчення строку дії кредитного договору складає 2137,50 грн. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 7850,00,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2850,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором кредиту № 2026027102_CARD від 13 вересня 2019 року в сумі 56 975, 89 грн, з яких: 32000 грн - сума заборгованість за кредитом, 24975,89 грн - сума заборгованість за процентами; за договором кредиту № 2689615 від 14 грудня 2021 року в розмірі 19 484, 96 грн, з яких: 4900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 14584,47 грн - заборгованість за відсотками; № 316152 від 23 лютого 2022 року в розмірі 7850,00,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2850,00 грн - сума заборгованості за процентам, які нараховані у межах дії строку кредитного договору. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial