Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено Договір про надання коштів у кредит № 8845873, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 13000 грн. на строк 360 днів із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2 242,50 грн.). У разі порушення відповідачкою строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 650.00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 544778, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8845873 від 17.02.2025 в сумі 32 981,00 грн. з яких 13 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 238,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2 242,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та відповідно до заяви від 01.09.2025 з урахуванням зменшених позовних вимог просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 26481 грн. та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 23.07.2025 відповідачці був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 26.08.2025 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та у їх задоволенні просила відмовити, оскільки неустойку в розмірі 6500 грн. вважає такою, що нарахована в порушення вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Позивач не надав доказів видачі кредиту. Зазначає, що положення кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими та недійсними. Також вважає, що позивачем нараховано відсотки за користування кредитом з перевищенням строку кредитування (30 днів), а процентна ставка не може перевищувати 1 %, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 02.09.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що твердження відповідачки, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідачки - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Вказує, що відповідачкою доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 8845873, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 2.2 Договору, сума кредиту 13000 грн. Строк кредитування/Строк договору 360 днів. Розмір Першого обов`язкового платежу 5947.50 грн. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Дата сплати першого обов`язкового платежу 18.03.2025. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2242.50 грн.). Процентна ставка/день (фіксована) - 0.95 %. Номер електронного платіжного засобу для перерахунку грошових коштів вказаний позивачем в договорі - [NUMBER] (п. 11 Договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 544778. 17.02.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачці на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 13000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» № КД-000034851/ТНПП від 26.06.2025 та платіжною інструкцією № bc0b59c3-44df-431b-a3e9-05e686709242. ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8845873 від 17.02.2025. Згідно п. 2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до [PERSON] в сумі 32 981,00 грн. з яких 13 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11238,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2242,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 8845873 від 17.02.2025 станом на 26.06.2025 становила 32981 грн., з яких 13000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11238,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2242,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 6500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Разом з тим, позивач вважав за можливе зменшити позовні вимоги на 6500 грн. - суму заборгованості за пенею/неустойкою. Суд вважає. що позивач надав достатньо доказів про укладення кредитного договору, про укладення договору факторинку та наявність кредитної заборгованості у відповідача. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У частині 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Суд критично оцінює доводи відповідачки [PERSON] зазначені у відзиві, оскільки в розумінні ст.84 ЦПК позивач не звертався до суду з окремим клопотання про витребовування доказів. Крім того, відповідачкою зазначено у відзиві взаємовиключні доводи/вимоги (відмова у задоволенні позову повністю та прохання зменшення процентів за користування кредитними коштами), які не можуть бути задоволені одночасно, оскільки у разі задоволення однієї вимоги це зумовить відмову у задоволенні іншої вимоги. При цьому, з наданого відзиву вбачається, що фактично відповідачка не заперечує факту отримання нею кредитних коштів, користування кредитом, а заперечує розмір заборгованості, зокрема нарахованих відсотків. При цьому, з урахуванням наявних по справі доказів, суд вважає позицію відповідачки необгрунтованою. Доводи викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, суд вважає неспроможними, з тих підстав, що позивачем надано достатньо доказів щодо видачі кредитних коштів відповідачці, зокрема довідку ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» № КД-000034851/ТНПП від 26.06.2025 та платіжну інструкцію № bc0b59c3-44df-431b-a3e9-05e686709242 про перерахунок на вказаний [PERSON] в кредитному договорі картковий рахунок 13000 грн. Комісія в розмірі 2242 грн. є такою що відповідає вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Проценти за користування кредитом, нараховані позивачем в межах строку кредитування, який становить 365 днів, а не 30, як вказано відповідачкою, та в межах процентної ставки, яка не перевищує 1%. А розмір неустойки, який відповідачка вважає необгунтований в сумі 6500 грн. списаний позивачем шляхом зменшення позовних вимог. За таких обставин, жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність кредитного договору, відповідачка не надала, у тому числі не спростовала розміру нарахованої суми заборгованості. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № 8845873 від 17.02.2025 у загальному розмірі 26481 грн. в установлені строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вказаним договором. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. Суд, враховуючи складність справи, з урахуванням критерію розумності та реальності розміру витрат, їх необхідності, дійшов висновку, що в даній конкретній справі дійсно позивачем понесені витрати на правову допомогу, та їх розмір є співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3500 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved