Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

покликаючись на наявність вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 02 грудня 2024 року, представник позивача адвокат Дар`я Кир`ян у поданій 02 червня 2025 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 43 842 грн. 89 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та понесені судові витрати: судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ та надання звіту №131Д про оцінку автомобіля - 4 200 грн; витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги 25 000 грн. У судовому засіданні представник позивача адвокат Дар`я Кир`ян позов підтримує повністю. Позивач у надісланій до суду заяві позов підтримує повністю. Відповідач відзив на позов не подав. Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивач у надісланій до суду заяві не заперечує проти винесення заочного рішення. У судовому засіданні представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся шляхом надсилання поштових повідомлень. Враховуючи, що їх з`явлення не визнане обов`язковим, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, вважає, що можливо розглянути справу в порядку заочного розгляду у відсутність сторін. У суді представник позивача позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах. Уточнює, що до матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, сторона позивача добавила адвокатські послуги у сумі 4 тис. грн. 00 коп. за розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача, оскільки суд їй в цьому відмовив. Суд встановив такі обставини. 06 серпня 2024 року ТДВ "СГ ОБЕРІГ" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (№ЕР-222614851), згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є Skoda Fabia, номерний знак [NUMBER] . Рівненський районний суд Рівненської області у постанові від 30 грудня 2024 року у справі №570/6239/24 встановив, що 02.12.2024 о 15 год. 00 хв. на автодорозі М-06\~Київ-Чоп,\~316\~км,\~на території\~Рівненського району\~Рівненської області,\~поблизу с.Біла\~Криниця водій\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом -\~автомобілем «Skoda\~Fabia»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не був\~уважним,\~не стежив\~за дорожньою\~обстановкою,\~відповідно не\~реагував на\~її зміну,\~не вибрав\~безпечної швидкості\~руху,\~щоб мати\~змогу постійно\~контролювати його\~рух та\~безпечно керувати\~ним,\~не дотримавс\~\~безпечної дистанції,\~в результаті\~чого допустив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~автомобілем «Mazda\~6»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~який рухався\~попереду у\~попутному напрямку.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобілі\~зазнали механічних\~пошкоджень,\~чим порушив\~п.2.3б,\~12.1,\~13.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до звіту №131Д про оцінку автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , від 13.02.2025 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля MAZDA 6 в результаті його пошкодження при ДТП, складає (без ПДВ): 109 203,35 грн. Вартість відновлювального ремонту без врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля MAZDA 6 в результаті його пошкодження при ДТП, складає (без ПДВ): 217 412,44 грн. Дійсна (ринкова) вартість автомобіля MAZDA 6 рестраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП складає: 33 1470,79 грн. Згідно з відповіддю ТДВ "СГ ОБЕРІГ" вих.№53807/К від 20.02.2025 сума страхового відшкодування складає 72 610 грн. 46 коп. Полісом ЕР-222614851 передбачена франшиза у розмірі 3 200 грн. 09 квітня 2025 року ТДВ "СГ ОБЕРІГ" виплатило [PERSON] у справі №117817 згідно з наказу №3.1/10162 від 08.04.2025 грошові кошти у сумі 69 360 грн. 46 коп. /виписка із банківського рахунку від 09.04.2025/. Суд застосовує такі норми права. Майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини /ч.1 ст.1166 ЦК України/. Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом /ч.2 ст.1187 ЦК України/. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст.1191 ЦК України. Приписами ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність Ст.29 вищевказаного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно з п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Суд дійшов таких висновків. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу,\~суд визначив\~юридичну природу\~спірних правовідносин\~і закон,\~який їх\~регулює,\~дослідив подані\~письмові докази,\~оцінивши їх\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~розгляді у\~судовому процесі\~всіх обставин\~справи в\~їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача. Відповідно до Висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Верховного суду по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 зазначено: 69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 71. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» ). Тобто, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страховиком, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону №1961, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виходячи з наведеного слід дійти висновку, що виплаті страхового відшкодування передує стадія узгодження між сторонами її розміру. При цьому слід з`ясовувати думку сторін щодо необхідності оцінки або експертизи. Як не\~заперечують сторони,\~власник транспортного\~засобу -\~автомобіля марки\~Mazda\~6\~ д.н.з.\~ [NUMBER] - позивач [PERSON] погодився щодо розміру виплати страхового відшкодування, розрахованого страховиком. У матеріалах страхової справи відсутні будь-які відомості з приводу його претензій до розрахованої суми страхового відшкодування. Натомість, позивач [PERSON] , погодившись із розміром страхового відшкодування в сумі 69 360 грн. 46 коп. та отримавши від страховика відповідні кошти, 02 червня 2025 року звернувся до суду із даним цивільним позовом про відшкодування відповідачем [PERSON] шкоди, заподіяної тією ж дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 02 грудня 2024 року - в сумі 43 842 грн. 89 коп. як різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що складає 113 203 грн. 35 коп. ( в т.ч. витрати на правову допомогу у судовій справі №570/6239/24 про адміністративне правопорушення у розмірі 4 000 грн.). При цьому позивач вважає розмір збитку встановленим і таким, що дорівнює 109 203 грн. 25 коп. із посиланням лише на Звіт про оцінку автомобіля №131Д від 13.02.2025, наданий оцінювачем [PERSON] , однак вказаний документ не може свідчити про те, що саме таку суму збитку було завдано позивачу і саме такий розмір ремонтних робіт повинен був бути виконаним оскільки, в матеріалах справи не містяться відомості про те, що страховиком для визначення розміру виплати страхового відшкодування у відповідності до ст.34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" залучався експерт. Суд звертає увагу, що оцінювач ФОП [PERSON] немає кваліфікації судового експерта з правом проведення судової авто товарознавчої експертизи, а тому складений ним акт не може слугувати належним доказом заподіяних збитків, а тому є недопустимим та не може братися судом до уваги як доказ, який би підтверджував вартість завданих збитків, або якимось чином оцінював би розмір шкоди, що завдана в результаті ДТП. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження іншого розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, ніж той, що заявлений позивачем до стягнення, сторона позивача суду не надала. За таких обставин суд приходить до переконання, що поведінка позивача [PERSON] , який діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування в сумі 69 360 грн. 46 коп. грн., хоча ліміт цивільно-правової відповідальності страховика становив 160 тис. грн., а в подальшому звернувся із даним цивільним позовом до відповідача з приводу майнової шкоди в розмірі 43 842 грн. 89 коп., на переконання суду, суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності. Відомостей про те, що [PERSON] підписав узгодження зі страховиком під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали розглядуваної справи не містять та суд не встановив. Окрім того, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження розміру завданої в результаті ДТП шкоди. Разом з тим, в ст.9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР міститься поняття "франшиза" як частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Суд встановив, що цивільно - правова відповідальність відповідача станом на момент настання дорожньо - транспортної пригоди була застрахована, розмір франшизи становить 3 200,00 грн., яку відповідач не відшкодував. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди у розмірі франшизи, встановленої полісом страхування цивільно - правової відповідальності, в сумі 3 200 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити відмовити через їх необґрунтованість. При вирішенні питання про розподіл судових\~витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений на 7,30 % (3 200 грн. : 43 842,89 грн. х 100). В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 70 грн. 73 коп. (968,96 грн. х 7,30 %). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то право на її закріплене положеннями ст.59 Конституції України. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз.2 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз.3, 4, 5 п.п.3.1, абз.1 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved