Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представник ТОВ «Бізнес Позика» звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 26.02.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено кредитний договір № 491144-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 7000,00 грн та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нарахованих згідно умов договору. Відповідно до умов додаткової угоди товариство надає позичальнику додатково кредит у сумі 3000 грн. Відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за кредитним договором на загальну суму 5900 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 491144-КС-001 від 26.02.2024 в загальній сумі 33249,84 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 11.07.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з малозначністю. 14.08.2025 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить відстеження поштового повідомлення Трекінг Укрпошти з якого вбачається, що відповідачу вручено ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою з додатками 20.09.2025. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.02.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 491144-КС-001, відповідно до якого ТОВ «Бізнес Позика» надав відповідачу фінансовий кредит у розмірі 9\~919,21 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за її користування. Позика надана строком на 24 тижні, денна процентна ставка фіксована 1,15407143, комісія за надання кредиту 96,86 грн, що передбачено умовами договору. Згідно анкети клієнта, [PERSON] зазначила номер банківського рахунку для перерахування коштів 41023-56711-97814. Згідно Інформаційної довідки ТОВ «ПрофітГід» підтверджено перерахування коштів, 26.02.2024 о 17:53 год. в загальній сумі 7000 грн, зазначено номер платіжної картки № [NUMBER] , який належить відповідачу; зазначено - перерахування коштів [PERSON] , згідно договору № 491144-КС-001 від 26.02.2024, тобто договір було укладено та виконано всі його істотні умови. Згідно Інформаційної довідки ТОВ «ПрофітГід» підтверджено перерахування коштів, 12.03.2024 о 11:27 год. в загальній сумі 3000 грн, зазначено номер платіжної картки № [NUMBER] , який належить відповідачу; зазначено - перерахування коштів [PERSON] , згідно договору № 491144-КС-001від 26.02.2024, тобто договір було укладено та виконано всі його істотні умови. Натомість відповідач умов договору не виконала в зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розхрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість відповідача за кредитним договором № 491144-КС-001 становить 33249,84 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 9919,21 грн; сума прострочених платежів по процентах 23233,77 грн; сума прострочених платежів за комісією 96,86 грн. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, Правила надання споживчих кредитів позивача перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 Цивільного кодексу України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно спірного кредитного договору сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідач ознайомився з даними умовами кредитування, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Бізнес Позика» не повернуті, докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача суму прострочених платежів по тілу кредиту 9919,21 грн та заборгованості по відсоткам в сумі 23233,77 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором суд зазначає наступне. Кредитним договором визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодився зі встановленим розміром комісії, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 96,86 грн не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2345 грн 60 коп (33152,98 х 100 : 33249,84 = 99,70%, 2 422,40 х 99,70 % = 2415 грн 13 коп).

Outcome: partial