Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати у розмірі 95449,30 грн, витрати за послуги експерта у розмірі 2280,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 01 грудня 2023 року о 07.12 год на проспекті Соборності у м. Києві з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , сталася ДТП. На дату ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників. Вина відповідача підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року. У результаті ДТП пошкоджений транспортний засіб «Рено», д.н.з. [NUMBER] , що належить Департаменту Патрульної поліції НПУ під керуванням водія [PERSON] та який забезпечений полісом ТДВ «Експрес Страхування». Позивачем понесені витрати за послуги спеціаліста в розмірі 2280,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Згідно з копією звіту від 04 січня 2024 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] , розмір матеріальної шкоди складає 71344,81 грн. Відповідно до копії звіту від 20 травня 2024 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] , розмір матеріальної шкоди складає 81118,58 грн. Відповідно до розрахунку спеціалістів МТСБУ, вартість відновлювального ремонту визначена у розмірі 93169,30 грн. У грудні 2023 року потерпілий звернувся із заявою та повідомленням про ДТП. МТСБУ 15 березня 2024 року перерахувало потерпілій стороні суму страхового відшкодування в розмірі 71344,81 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. У подальшому МТСБУ доплатило потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 21824,49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Таким чином, розмір збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, склав суму 95449,30 грн. Відтак, позивач має право зворотної вимоги до відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Постанова суду мотивована тим, що: « [PERSON] 01.12.2023 року о 07 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві, по пр-ту Соборності, 21-Е, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «RENAULT» д.н.з. на синьому фоні 9420, який стояв попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив пп.2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП». 06.12.2023 потерпіла від ДТП особа - Департамент патрульної поліції, звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування шкоди. Згідно з копією звіту від 04 січня 2024 року №58057 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір матеріальної шкоди складає 71344,81 грн. Відповідно до копії звіту від 20 травня 2024 року №64933 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір матеріальної шкоди складає 81118,58 грн. Згідно з розрахунком МТСБУ від 12 серпня 2024 року, вартість відновлювального ремонту визначена у розмірі 93169,30 грн. МТСБУ 15 березня 2024 року перерахувало потерпілій стороні суму страхового відшкодування в розмірі 71344,81 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №847941 та 13 серпня 2024 року доплатило потерпілій стороні 21824,49 грн. МТСБУ 16 січня 2024 року сплатило 1580,00 грн вартості послуг експерта та 13 червня 2024 року сплатило 700,00 грн вартості послуг експерта. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не застрахована. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів відшкодування шкоди у добровільному порядку. Таким чином, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у порядку страхового відшкодування. Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ч.1 ст.980 ЦК України). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved