Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 125676,73 грн., а також судових витрат. Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтував тим,\~що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг (далі за текстом - кредитний договір) № б/н від 12 січня 2023 року шляхом підписання Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало, а відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 200000,00 грн., на платіжну карту відповідача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком на 12 місяців з пролонгацією. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31 березня 2025 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за тілом кредиту, простроченими відсотками, яка склала загальну суму 125676,73 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, оскільки відповідач ухилився від добровільного погашення заборгованості по вказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представник позивача,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~але до\~суду від\~нього надійшло\~клопотання,\~згідно якого\~просив суд\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~підтримав у\~повному обсязі,\~просив їх\~задовольнити. У разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився. Так, відповідач про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 08 год. 50 хв. 13 червня 2025 року, був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Також, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 08 год. 30 хв. 23 вересня 2025 року за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 23 травня 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у клопотанні щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 55, 56-57, 58), позивачем у справі, та [PERSON] (а. с. 52-53), відповідачем у справі, на підставі підписаної сторонами Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (далі за текстом - Договір) 12 січня 2023 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії до 200000,00 грн. на кредитну картку «Універсальна GOLD» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців з пролонгацією (а. с. 37-46). Підписанням Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відповідач підтвердив, що Банком надано йому інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про ознайомлення з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб (пукти 12.1 Договору). Сплата мінімального обов`язкового платежу здійснюється на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (пункт 1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу становить 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн., щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (пункт 1.4. Договору). Відповідно до пункту 2.5. Договору платежі здійснюються щомісяця рівними частинами до дати оформлення угоди згідно Графіку погашення кредиту. Сторони узгодили, що права та обов`язки Сторін щодо надання та повернення кредитів «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» виникають з моменту здійснення Клієнтом будь-яких списань зі свого рахунку, в тому числі зняття готівки, за рахунок кредитів «Оплата частинами» та/або «Миттєва розстрочка», умови яких викладені нижче. При цьому Сторони узгодили, що за цим Договором діятимуть Тарифи Банку, чинні на дату такого списання, та які можуть відрізнятися від тих, що зазначені в цій Заяві на дату її підписання. Розміри актуальних Тарифів визначаються у Паспорті споживчого кредиту та чеку, який надається Клієнту, у дату здійснення Клієнтом будь-яких списань зі свого рахунку (пункт 2. Договору). Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, відсотків за його використання на умовах, передбачених Договором, та у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди позивачу, що визначено пунктами 2.1.1.3.1, 2.1.1.3.2 Умов і Правил надання банківських послуг (пункт 2.1.1.5.1. Договору). Невід`ємною частиною вказаного кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту (а. с. 47-51). Судом встановлено, що вказаний Договір був укладений, кредит було надано позичальнику [PERSON] , відповідачу у справі, сторони Договору узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] , відповідача у справі, на укладення Договору шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Користування [PERSON] , відповідачем у справі, кредитними коштами підтверджується випискою б/н за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року (а. с. 10-36). В порушення\~умов зазначеного\~кредитного договору\~ [PERSON] ,\~відповідач у\~справі,\~взяті на\~себе зобов`язання\~не виконував,\~внаслідок чого\~у нього\~перед АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~виникла заборгованість,\~яка згідно\~з розрахунком,\~наданим позивачем,\~станом на\~31\~березня 2025\~року склала\~загальну суму\~125676,73\~грн.,\~що складається\~з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 101856,29 грн.; заборгованості за простроченими відсотками у сумі 23820,44 грн. (а. с. 5-9). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач своїм підписом у Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг підтвердив, що між ним та позивачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору про надання банківських послуг, рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачем у справі, був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вказаним Договором, однак, [PERSON] , відповідач у справі, всупереч вимог чинного законодавства та Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснив повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені графіком строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з\~розрахунком,\~наданим позивачем,\~загальна сума\~заборгованості відповідача\~перед позивачем\~станом на\~31\~березня 2025\~року становить\~125676,73\~грн.,\~що складається\~з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 101856,29 грн.; заборгованості за простроченими відсотками у сумі 23820,44 грн. (а. с. 5-9). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не подано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами у справі вказаним Договором суду також не надано, чим відповідачем не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що [PERSON] , відповідач у справі, відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог до суду не подав, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією № BOJ62B49KЗ від 02 квітня 2025 року (а. с. 1).

Outcome: approved