Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

30 червня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 26 вересня 2017 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №686. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивач з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2017 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити позивачу прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити позивачу прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2017 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, сторони уклали шлюб 26 вересня 2017 року, який зареєстрований Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 686. Під час державної реєстрації шлюбу позивачем змінювалося прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 20 квітня 2023 року; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16 березня 2018 року. Діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою Калинівським старостинським округом, 15 травня 2025 року № 1-233. Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дітей та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, присвоєне при державний реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved