Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Європартнер Фінанс» 19.08.2020 звернувся до Ізюмського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву позивач неодноразово змінював. Позовна заява обґрунтована тим, що 27.12.2006 між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/33/2006/840-К/1 на суму 31500 доларів США строком до 26.12.2023. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 6/4/33/2006/980/І/2 від 27.12.2006, предметом іпотеки в якому є квартира за адресою: [ADDRESS] . Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 6/4/33/2006/840-П/3 від 27.12.2006. Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав, відповідач [PERSON] станом на 17.08.2020 має заборгованість, в тому числі прострочена сума кредиту за період з 26.06.2016 по 26.07.2020 в розмірі 8625,83 доларів США; прострочені проценти за період з 26.06.2016 по 26.04.2020 в розмірі 9359,02 доларів США, заборгованість по оплаті управління кредитом за період з 26.06.2016 по 26.01.2019 в розмірі 2637,17 доларів США. Зазначав, що 19.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір GL3N217258 про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «Європартнер Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 37264,20 доларів США, в тому числі основний борг 23544,71 доларів США та відсотки 11030,34 долари США, 2689,15 доларів США комісія. В поданій 19.08.2020 позовній заяві просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплати кредиту в розмірі 20622,02 доларів США. Ухвалою Ізюмського районного суду Харківської області від 01.10.2020 справу передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] 19.11.2020 подав зустрічний позов, в якому просив визнати недійсними п.п. 1.3.2. кредитного договору від 27.12.2006, що укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до п. 1.3.2. кредитного договору від 27.12.2006, який було укладено між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , сплачується плата за управління кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитом із розрахунку 0,35 % розміру фактичного залишку заборгованості. Вважає, що такий пункт договору суперечить нормам законодавства. 27.11.2020 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, який обґрунтований тим, що умови кредитного договору про встановлення кредитором будь-яких відсотків за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконними, тому сума нарахованих позивачем за управління кредитом 2637,17 доларів США не підлягає стягненню. Також вважає, що позивач незаконно отримав уже кошти за управління кредитом в сумі 11159,97 доларів США. Відповідач вказував, що позивачем не враховані платежі, здійснені в 2016 та 2017 роках. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Європартнер Фінанс» та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, призначено підготовче судове засідання. ТОВ «Європартнер Фінанс» 05.01.2021 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтований тим, що станом на час укладення кредитного договору не діяли норм Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016, тому Закон не можу бути застосований до спірних правовідносин. Також просив застосувати до вимог за зустрічним позовом [PERSON] строки позовної давності. У відзиві за зустрічну позовну заяву ТОВ «Європартнер Фінанс» просив повністю відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] 20.01.2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Європартнер Фінанс», в якій позивач просить стягнути заборгованості в загальній сумі 33361,04 доларів США. 21.01.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] який обґрунтований тим, що новим кредитором вимога про погашення поручителем заборгованості за кредитним договором була направлена 08.10.2020, вже після подання до суду позовної заяви. Також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що станом на час пред`явлення позову існувала заборгованість в розмірі 20622,02 доларів США, а позовні вимоги до поручителя пред`явлені з порушенням шестимісячного строку від дня прострочення. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. 22.01.2021 надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов від [PERSON] , де відповідач вказував на сталість судової практики щодо відсутності у банку права на отримання платежів, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, незалежно від часу укладення кредитного договору. 04.02.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив [PERSON] , де зазначив, що порука не припинена і на думку ТОВ «Європартнер Фінанс» заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. 15.03.2021 до суду надійшла позовну заява ТОВ «Європартнер Фінанс», в якій позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 33688,05 доларів США. 19.05.2021 до суду надійшла заява [PERSON] про застосування строку позовної давності. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.09.2021 закрито підготовче провадження в даній справі, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідно до розпорядження Голови Верховного суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2023 справа прийнята до провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.09.2024 зупинено провадження в даній справі до вирішення справи № 644/8510/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2025 поновлено провадження в справі. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просив суд задовольнити позовні вимоги та тягнути з відповідачів заборгованість солідарно в розмірі 33688,05 доларів США. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити вимоги за зустрічною позовною заявою та відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ТОВ «Європартнер Фінанс». [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явилася, хоча була повідомлена судом про розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 27.12.2006 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №6/4/33/2006/840-К/1, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 31500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% річних, з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2023 року. Відповідно до п.1.2 кредитного договору цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири №1576 від 27.12.2006, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1 в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальником укладає з банком договір іпотеки квартири, яка розташована\~\~за адресою: [ADDRESS] . Також 27\~грудня 2006\~року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 6/4/33/2006/840-П/3 від 27.12.2006 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Також 27.12.2006 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки №6/4/33/2006/980-І/2, предметом іпотеки в якому є квартира за адресою: [ADDRESS] . 19 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір №GL3N217258 про відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги за кредитним договором №6/4/33/2006/840-К/1 укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Європартнер Фінанс». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, не оспорюється відповідачами, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Звертаючись до суду з позовом та неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 33688,05 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом з 27.05.2016 по 26.02.2021 у розмірі 10297,51 доларів США, залишок суми кредиту в розмірі 13247,20 доларів США, прострочені проценти в розмірі 10143,34 долари США. Разом з тим, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10.06.2024 в справі № 644/8510/21, провадження №2/552/235/24, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до\~ТОВ \~«Європартнер Фінанс»\~про захист\~прав споживача\~та зобов`язання\~вчинити певні\~дії задоволено, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» провести реструктуризацію зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №6/4/33/2006/840-К/1 від 27 грудня 2006 року в порядку, встановленому пунктом 10 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734 VІІІ від 15 листопада 2016 року. Також судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що станом на час вирішення даної справи судом, рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 644/8510/24 не виконано, реструктуризація зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №6/4/33/2006/840-К/1 від 27 грудня 2006 року в порядку, встановленому пунктом 10 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734 VІІІ від 15 листопада 2016 року, не проведена. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що сума заборгованості в розмірі в розмірі 33688,05 доларів США, в тому числі: прострочена заборгованість за основним боргом з 27.05.2016 по 26.02.2021 у розмірі 10297,51 доларів США, залишок суми кредиту в розмірі 13247,20 доларів США, та прострочені проценти в розмірі 10143,34 долари США, не є тією сумою заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, оскільки позивачем може порушуватися питання виключено про стягнення суми боргу з урахуванням проведеної реструктуризації відповідно до судового рішення. Твердження позивача про те, що заборгованість підлягає стягненню в заявленому в поданій до суду позовній заяві сумі та в подальшому має бути вирішено питання про її реструктуризацію, не заслуговує на увагу. В даній справі судом встановлено, що відповідач [PERSON] скористався своїм правом та направляв на адресу відповідача заяву про проведення реструктуризації у відповідності розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», в якій він просив провести реструктуризацію кредитних зобов`язань за кредитним договором №6/4/33/2006/840-К/1 від 27.12.2006, укладеним ним з ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Європартнер Фінанс», на умовах та у відповідності до \~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року. У зв`язку з порушенням прав відповідача на реструктуризацію, таке право було захищено судом з покладенням на ТОВ «Європартнер Фінанс» відповідних зобов`язань по проведенню реструктуризації зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №6/4/33/2006/840-К/1 від 27 грудня 2006 року в порядку, встановленому пунктом 10 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734 VІІІ від 15 листопада 2016 року. Невиконання судового рішення позивачем позбавляє суд можливості визначити суму заборгованості відповідачів за кредитним договором станом на час ухвалення судового рішення. Самостійно суд позбавлений можливості здійснити відповідні розрахунки. Як передбачено підпункті 10 п. 7 розділу IV\~"Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"\~ спосіб\~реструктуризації \~передбачає наявність\~суми,\~яку сплатив\~поточний кредитор\~за відступлення\~йому права\~вимоги за\~договором,\~грошові зобов`язання\~за яким\~підлягають реструктуризації\~відповідно до\~цього пункту; сукупної\~суми,\~сплаченої поточним\~кредитором за\~відступлення йому\~права вимоги; сукупної\~ сума\~усіх грошових\~зобов`язань за\~договорами,\~права вимоги\~за якими\~відступлено; сукупної суми грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким відступлено, що підлягають реструктуризації відповідно до цього пункту. Матеріали справи відповідних сум не містять. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Позивач, використовуючи на власний розсуд надані йому диспозитивні права, звертаючись до відповідачів з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування своїх позовних вимог не надав розрахунок заборгованості з урахуванням судового рішення, яке вступило в законну силу, а самостійно суд позбавлений можливості здійснити такий розрахунок. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Європертнер Фінанс» про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 33688,05 доларів США є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] судом враховується наступне. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в редакції на час укладення кредитного договору, договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (з подальшими змінами) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції Закону України від 13 січня 2006 року № 3161-IV, чинній на момент укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено новим абзацом: «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною». Верховний Суд в постанові від 09.10.2019 в справі № 569/1405/16-ц, провадження № 61-29765св18, констатує, що у банку припинилося право на отримання усіх платежів, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, незалежно від часу укладення кредитного договору, що відповідає імперативному припису частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у наведеній редакції. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. Враховуючи врегулювання законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору, п.п 1.3.2. п. 1.3. кредитного договору № 6/4/33/2006/840-К від 27.12.2006, що укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер фінанс», та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню . Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню. У зв`язку з задоволенням вимог за зустрічним позовом [PERSON] , який не сплачував судовий збір, з позивача ТОВ «Європартнер Фінас» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн за розгляд судом зустрічних позовних вимог.

Outcome: approved