Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 23\~603,49 грн (а.с.\~1 5). Позов обґрунтовано тим, що ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» як постачальник поставило як споживачу та власнику/користувачу приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] обсяги природного газу, а остання їх фактично прийняла. Факт користування відповідачем приміщенням за вказаною адресою підтверджено довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 22 березня 2019 року №\~260. Позивач зазначає, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон №\~2189) індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житловокомунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Правила постачання природного газу, затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила). Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором; якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами; постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку (частина перша статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року № 329-VIII; далі Закон №\~329). Тож будучи власником/користувачем приміщення, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала житлово-комунальні послуги для власних потреб, враховуючи положення пункту 9 розділу ІІІ Правил та зміст довідки про стан розрахунків за період з 10.02.2022 по 31.05.2022 роки та довідки про фінансовий стан споживача, наданої оператором ГРМ, здійснила фактичне споживання природного газу. Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природного газу, відповідач прийняла (спожила) ці обсяги газу, однак не здійснила оплати за спожитий природний газ. Згідно з особовим рахунком №\~ [NUMBER] станом на 04 лютого 2025 року за вказаним помешканням існує заборгованість за спожитий газ у сумі 23\~603,49 грн. Відтак, позивач резюмує, що через несплату відповідачем фактично спожитого обсягу природного газу, виникла потреба у судовому захисті порушених прав позивача. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалася. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2025\~року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.\~18, 19). У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання, що підтверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №\~0610234715537, №\~0610246344801, №\~0610251272584, №\~4600313417893 та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади; попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення розгляду справи не подавала (а.с. 22, 26, 29, 32, 35). Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа №\~760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було зазначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №\~361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до статті 280 ЦПК України справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №\~260 від 22.03.2019, [PERSON] \~та члени\~її сім`ї\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~зареєстровані за\~адресою: [ADDRESS] (а.с.\~10). Згідно із листом Великогаївської селищної ради №\~253 від 21.02.2025, за даними реєстру територіальної громади, [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~17). З довідки про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 10.02.2022 по 31.05.2022, виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», вбачається, що розмір заборгованості за спожитий природний газ [PERSON] (особовий рахунок №\~ [NUMBER] ) станом на 04 лютого 2025 року становить 23\~603,49 грн. Також з зазначеної довідки вбачається, що відповідач частково здійснювала оплату за споживання природного газу (а.с. 7). Крім того, відповідно до довідки про фінансовий стан споживача (абонент 976048) від 07\~лютого 2025 року у період з лютого 2022 року по травень 2022 року за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося постачання природного газу у відповідних обсягах (а.с. 8). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2.2. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону № 329 постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Згідно з\~вимогами пункту\~2\~частини другої\~статті 13\~Закону № 329, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до приписів пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Положеннями частини першої та другої статті 12 Закону № 2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №\~2189 передбачено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. При цьому, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 7\~Закону №\~2189 споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. В силу вимог пункту 5 частини другої статті 7\~Закону №\~2189 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Верховний Суд у постанові від 20 березня 2020 року (справа №\~211/3347/18) сформулював правову позицію, за якою споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. 2.3. Згідно з вимогами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити - тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що позивач здійснював забезпечення помешкання відповідача природним газом, у тому числі надавав послуги з забезпечення помешкання відповідача природним газом. Відповідач, яка користується приміщенням, а також зареєстрована в ньому, використовувала природний газ, однак не вносила плату за спожиті послуги в повному розмірі, у зв`язку з чим станом на лютий 2025 року виникла заборгованість у розмірі 23\~603,49 грн, що підтверджується довідкою про стан розрахунків ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз». При цьому, як випливає із доказів, наданих позивачем, у період з лютого 2022 року по травень 2022 року відповідачем була здійснена оплата за надані позивачем послуги, що свідчить про акцептування договору, наявність фактичних договірних відносин. Отже, судом встановлено, що відповідач фактично користувалася послугами газопостачання, а тому повинна оплатити їх відповідно до типового договору, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №\~2500, який є однаковим для всіх побутових споживачів природного газу. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не надала суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на спростування обставин наведених у позові, зокрема щодо відсутності заборгованості або іншого її розміру, а тому суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви За таких обставин суд констатує порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 23\~603,49 грн. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем були понесені судові витрати у сумі 3 028 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №\~2873 від 10 лютого 2025 року на суму 3 028 грн (а.с.\~6). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то, відповідно до вимог статті\~141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним при зверненні до суду судові витрати у вищевказаному розмірі.

Outcome: approved