Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

21.05.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У поданій позовній заяві представник позивача вказав, що 02.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77321575. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача у розмірі 13 344,42 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 гривень, сума заборгованості за відсотками 8 344,42 гривень. Таким чином представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 13 344,42 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22.05.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Москаленко М. С. в судове засідання не з`явилася, у поданій позовній заяві прохала справу розглядати без участі представника і у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 02.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №77321575, відповідно до якого відповідачу надано позику у розмірі 3050 гривень строком на 30 днів, процентна ставка 1,99% на день. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 6). Також до позовної заяви додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 6). Судом також встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а. с. 7-9). Відповідно до додаткової угоди №12 від 27.10.2023 до договору факторингу та акту прийому-передачі реєстру боржників №11 від 27.10.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передано позивачу реєстр боржників №11 від 27.10.2023 відповідно до договору факторингу №14/06/21 (а. с. 10-11). Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 та розрахунку заборгованості за договором [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №77321575 в розмірі 13 344,42 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 гривень, сума заборгованості за відсотками 8 344,42 гривень (а. с. 12-13). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем відповідно до ст. ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики, згідно якого сума позики становить 3050 гривень. Водночас з наданого витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року та розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», станом на 31.03.2025 заборгованість [PERSON] за договором позики становить 13 344,42 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 5000 гривень. Стороною позивача також надано розрахунок заборгованості за договором позики №77321575, здійснений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 3050 гривень 02.12.2021 та у розмірі 1950 гривень 03.12.2021. Проценти нараховано у розмірі 0,697% (знижена процентна ставка) за період з 02.12.2021 по 31.12.2021, у розмірі 1,99% за період з 03.01.2022 по 24.02.2022 (а. с. 61-63). Суд зазначає, що доказів на підтвердження договірних відносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем про отримання позики у розмірі 1950 гривень стороною позивача не надано. Наданий розрахунок заборгованості фактично є одностороннім розрахунком, здійсненим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та не підтверджує домовленості між сторонами про надання позики. За таких обставин, суд вважає доведеним факт надання позики у розмірі 3050 гривень, що підтверджується укладеним договором позики №77321575, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Щодо нарахованих відсотків за договором позики суд зазначає наступне. Згідно умов договору позики процентна ставка за користування позикою становить 1,99% на день. Дата повернення позики 01.01.2022 (останній день). Також встановлено знижену процентну ставку 0,6965% на день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) та процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 %. Строк позики встановлено 30 днів. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Крім цього, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 визначено, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.\~ Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не може слугувати підставою для нарахування кредитором відсотків передбачених договором після настання прострочення умова договору про право банка нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (пункти 6.32. 6.36. постанови). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, поза межами строку дії договору, задоволенню не підлягають. Таким чином, проценти за користування позикою необхідно нараховувати виходячи з умов, що узгоджені між сторонами у договорі позики №77321575: сума позики 3050 гривень, строк позики 30 днів. При цьому згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процетної ставки за договором про споживчий кредит узгоджені сторонами проценти за користування позикою становлять 637,30 гривень (з урахуванням зниженої процетної ставки 0,6965% на день). На підставі викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 3687,30 гривень, з них 3050 гривень основного боргу та 637,30 гривень нарахованих відсотків (3050 гривень *0,6965%*30 днів). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 836,64 гривень (3028 гривень * 27,63%)

Outcome: partial