Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову вказує, що з 23 липня 2024 року позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою фактично не проживає. Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач перебуває у декреті по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та немає можливості працювати, оскільки син часто хворіє. Вона має невеликі доходи та утримує сина самостійно. Відповідач має нормальний стан здоров`я, інших осіб на утриманні немає, офіційно не працює. У зв`язку з складним матеріальним становищем позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, у зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі однієї шостої (1/6) частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Слаква-Марчук Н.В. заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві зазначає, що відповідач немає можливості утримувати позивачку, а заявлена сума аліментів ставить його в надзвичайно скрутне матеріальне становище. Так відповідач являється інвалідом третьої групи, внаслідок поранення отриманого під час захисту Батьківщини потребує постійних реабілітаційних заходів та фізіотерапії. Внаслідок отриманого поранення його стан здоров`я не дозволяє йому повноцінно працювати, про що позивачці достовірно відомо. Відповідач отримує пенсію по інвалідності, що складає близько 17000 грн., інших додаткових джерел доходу він не має. Також відповідно до судового наказу у справі 569/12234/25 від 29 липня 2025 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 заробітку. Окрім того за договором оренди житла він сплачує 6000 грн щомісячно. Сума, що після всіх цих виплат залишається йому на продукти харчування, медикаменти та інші звичайні побутові потреби є мізерною. Крім того зазначає, що позивачка незважаючи на перебування у декретній відпустці має неофіційний дохід, оскільки працює майстром епіляції. Також батьки відповідача регулярно надсилають близько 20000 грн позивачці на утримання їхнього внука [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 23.07.2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1128 У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 15.05.2025 року. Згідно судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі 569/12234/25 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки від 29.09.2025 року [PERSON] перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 17091 грн. 54 коп. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни до 01.01.2026 року, дата видачі 25.03.2025 року. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого відділення неврології та нейрореабілітації від 01.08.2025 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15.07.2025 року по 01.08.2025 року у КНП «Міська лікарня» №2 РМР, проведено лікування: реабілітаційні заходи, фізіотерапія, вінпоцентин. Згідно копії договору оренди житла від 07.08.2025 року [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) уклали договір оренди житла, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду квартиру площею, 34 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Щомісячна плата за орендоване приміщення складає 6000грн. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання аліментів має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. З урахуванням вище встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також те, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання, а відповідач має змогу надавати таку допомогу, оскільки судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач являється інвалідом 3 групи, з нього вже стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також те, що в добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили, а тому приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 видів його заробітку (доходу). Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. На підставі частини першої статті 191 ЦПК України та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 16 червня 2025 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України З огляду на викладене, судовий збір в сумі 1 211, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved