Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

04 вересня 2025 року Управління соціального\~захисту населення\~Ізюмської районної\~державної адміністрації\~Харківської області звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. Суд визнав\~відповідачку винною\~у заволодінні\~чужим майном\~шляхом обману,\~що заподіяло\~державі в\~особі Управління\~соціального захисту\~населення Ізюмської\~районної військової\~адміністрації Харківської\~області матеріальну шкоду у розмірі 90889,00 грн. На даний час шкода, заподіяна державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відповідачекою добровільно не відшкодована, а тому позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області 90889 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, у якій роз`яснено відповідачам право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання представник Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ковтун О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~56\~ЦПК України,\~у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків на Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. Відповідно до вимог ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Як передбачено ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст.107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вироку Барвінківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. З вироку суду 27 червня 2025 року убачається, що [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області як отримувач державної соціальної допомоги на догляд за особою з інвалідністю з дитинства II групи - підопічним [PERSON] , а також як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства II групи на утримання останнього. На відкритий в АТ «Райффайзен Банк» рахунок [PERSON] надходили зазначені соціальні виплати, які остання отримувала кожного місяця шляхом зарахування грошових коштів на банківську картку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 207 від 02.06.2021, виданим Барвінківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В порушення п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 79 від 3 лютого 2021 року, [PERSON] , не повідомила Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області про наявність підстав для зупинення нарахувань, що призвело до безпідставного нарахування на вказаний банківський рахунок державної соціальної допомоги на догляд за інвалідом з дитинства II групи [PERSON] , а також державної соціальної допомоги останньому за період з 01.06.2021 по 31.03.2023 в загальному розмірі 90889 грн. 00 коп. Усвідомлюючи, що жодних прав на вказані кошти вона не має, з корисливою метою, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в період часу з 01.06.2021 по 08.04.2023, [PERSON] здійснювала транзакції зі зняття грошових коштів, нарахованих їй та розрахунок ними за товари та послуги. Таким чином, [PERSON] незаконно, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України, що були нараховані Управлінням соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, в загальному розмірі 90889 грн. 00 коп та розпорядилася ними на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду державі, в особі Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області на вказану суму. Як передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідачем надано заяву про визнання позову повністю. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідачкою не відшкодовано шкоду, заподіяну злочином ,\~встановлену вироком\~Барвінківського районного\~суду Харківської\~області від\~27\~червня 2025\~року,\~позов визнано\~повністю відповідачкою,\~а тому\~суд дійшов\~до висновку,\~що вимоги\~Управління соціального\~захисту населення\~Ізюмської районної\~державної адміністрації\~Харківської області є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю. За правилами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved