Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»в системі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №481540-КС-002 про надання кредиту від 12.02.2024 в розмірі 143162,44 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46761,43 грн; суми прострочених платежів по процентах - 96401,01 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 481540-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, на умовах сплати процентів за користування кредитом. Кредитним договором визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку, яку нею було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання належним чином не виконувала, відповідно до Розрахунку заборгованості здійснила часткову оплату за договором на суму 43490,00 грн, у зв?язку з чим станом на 03.11.2024 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 143162,44 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46761,43 грн та суми прострочених платежів по процентах - 96401,01 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 08.01.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також вказаною ухвалою зобов?язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] , за період з 12.02.2024 (дата видачі кредиту) по 29.07.2024 (дата закінчення терміну кредитування). За вх. № 3648 від 11.02.2025 на виконання ухвали суду від 08.01.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення, в якому зазначено, що на ім?я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також надана Виписка по рахунку № [NUMBER] за період 12.02.2024 - 29.07.2024. За вх. №4654 від 20.02.2025 від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що із позовної заяви відповідачу стало відомо, що позивач вимагає повернення непогашеної заборгованості за Договором № 481540-КС-002 від 12.02.2024 в розмірі 143162,44 що складається з: 46 761,43 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 96 401,01 грн - простроченої заборгованості за нарахованими процентами. З розрахунку заборгованості за кредитом стало відомо, що позивач вважає правомірним нарахування відсотків у розмірі 96401,01 грн, що разом із тілом кредиту, сумою сплачених відсотків, тіла та комісії становить суму в розмірі 186652,41 грн (46 761,43 + 96 401,01 + 3 238,57 + 32 751,4 + 7 500,00), що порушує п. 2.8. Договору, в якому зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту 129960,00 грн. Нарахована позивачем сума за відсотками не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права, як споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч.3 та ст. 627 ЦК України та засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено копію кредитного договору № 481540- КС-002, який містить відповідні умови. Однак, із вказаним розрахунком позивач не погоджується, адже кредитний договір був укладений 12.02.2024, тобто після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Відтак, позивач здійснював нарахування відсотків спочатку за зниженою ставкою 1,14957034% в день, далі за стандартною ставкою - 2,00000000% на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством. Вищевказане порушує права порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, положення кредитного договору в частині щоденної відсоткової ставки 1,14957034 % та 2,00000000% на день були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору підлягають зміні з урахуванням положень законодавства. Відтак, здійснення правильного розрахунку заборгованості відповідач вважає за необхідне розрахунок розподілити на періоди в залежності від суми непогашеного тіла, оскільки відповідно до 3.2. Договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Тому позивач мав би нарахувати заборгованість за відсотками за кредитним договором, в розмірі 79403,95 грн (21000 + 6961,64 грн + 1406,97 грн + 50035,34 грн). Відповідачем сплачено та позивачем зараховано на погашення відсотків суму в розмірі 32751,43 грн. Тобто, загально допустимий розмір відсотків в розмірі 79403,95 грн підлягає вирахуванню від суми сплачених відсотків в розмірі 32751,43 грн. Тому з урахуванням сплат на погашення відсотків, розмір нарахованих відсотків за договором повинен складати та які позивач може пред`явити до стягнення - 46652,52 грн. Крім того, відповідач вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди в розмірі 7500,00 грн від суми кредиту є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні ЗУ «Про споживче кредитування». Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідачем сплачено та позивачем зараховано на погашення комісії суму в розмірі 7500 грн. Сплачена сума комісії повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту, в зв`язку з чим сума заборгованості повинна бути зменшена. На підставі викладеного, розмір заборгованості за Договором № 481540-КС-002 від 12.02.2024 повинен бути зменшений, відсотки підлягають зменшенню. Заборгованість за Договором № 481540-КС-002 від 12.02.2024 повинна складати суму в розмірі 85913,95 грн, з яких: 39261,43 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 46652,52 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відтак, в даному випадку підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі - відсутні. Також відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору, а додані до матеріалів довідки про перерахунок 09.11.2024 коштів в сумі 25000,00 грн не є належним доказом отримання відповідачем коштів, оскільки вказані довідки не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В довідках відсутня інформація про особу отримувача коштів, інформація про приналежність відповідної картки саме відповідачу. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. У зв?язку із зазначеним позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання відповідачем кредитного договору з відповідними додатками, а також отримання нею коштів згідно вказаного договору, тобто докази існування між сторонами договірних правовідносин, отже відсутні правові підстави для стягнення коштів. За вх. №4745 від 21.02.2025 від представника позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Виноградова Ю.Е. надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», яка була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. 12.02.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 481540-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 12.02.2024 було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 481540-КС-002 про надання кредиту, яку 12.02.2024 вона прийняла на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 12.02.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 481540-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. [PERSON] через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку. Тобто, 12.02.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 481540-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-2180, (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку № [NUMBER] , яка була вказана нею при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується двома довідками про перерахування коштів. До позовної заяви були додані дві довідки, сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику на її картку було здійснено перерахування кредиту двома платежами у розмірі 25000,00 грн та 25000,00 грн. Вищевказані довідки були надані позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017. Надані разом з позовною заявою докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів та є документами первинної бухгалтерської документації, які повністю відповідають ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 481540-КС-002 відповідач [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 481540-КС-002 на загальну суму 43490,00 грн. Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача. Відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на її думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім цього, ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувало та не просить стягнути з відповідача на користь позивача жодну пеню чи штрафи, а просить стягнути лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, яка детально розписана позивачем. Розрахунки проведені в межах укладеного кредитного договору та чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. За вх. № 9113 від 08.04.2025 від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшли додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що позивач обґрунтовує нарахування відсотків поза межами строку кредитування за вказаним договором посилаючись на п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Однак, позивачем залишено поза увагою, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Кредитний договір був укладений 12.02.2024, тобто після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону визначено, що денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, що наведена у частині четвертій статті 8 Закону, тому, максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати - 1%. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за Договором № 481540-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 143162,44 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46761,43 грн; суми прострочених платежів по процентах - 96401,01 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Крім цього, згідно наданого розрахунку заборгованості, відповідачем сплачено 43490 грн, які були розподілені: 3238,57 грн на погашення кредиту; 32751,43 грн на погашення відсотків; 7500 грн на погашення комісії. Тобто, фактично загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) складають 136652,44 грн (96401,01 грн сума пред`явлена до стягнення + 32751,43 грн сума відсотків сплачених + 7500 грн сума комісій сплачених). Тож, виходячи із пред`явленої суми заборгованості денна процентна ставка складає - 1,61718864%, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством в розмірі - 1%. Також, у відповіді на відзив, позивач посилається, що довідки про перерахунок 09.11.2024 коштів в сумі 25000,00 грн є належним доказом отримання відповідачем коштів. Проте, в довідці відсутня інформація про особу отримувача коштів, інформація про приналежність відповідної картки саме відповідачу. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику, оскільки не надав відповідних доказів. Також, позивач не обґрунтував неможливість подання таких доказів та не звертався із клопотанням про їх витребування. Отже, позивач не довів наявність заборгованості відповідача. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів відповідачу не є можливим. Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Позивач обґрунтовує позов також тим, що відповідач була ознайомлена із загальними умовами надання кредитів, разом з тим до позовної заяви не додано доказів на підтвердження таких доводів позивача. Як вбачається з додатків до позовної заяви, жодних загальних умов надання кредитів відповідач не підписувала. У матеріалах справи міститься посилання на такі загальні умови на веб-ресурсах кредиторів. Разом з тим, розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори, які мають права адміністратора сайту та можливість у будь-який час, в односторонньому порядку, вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню, тому це не може бути доказами. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит за Договором № 481540-КС-002 та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданих відповідачу кредитних коштів та розмір його заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором. За вх. № 9290 від 09.04.2025 від представника позивача Виноградова Ю.Е. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що до позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором після 29.07.2024 припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору. Оскільки розрахунок заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви формується автоматично, програма автоматично «протягнула» дати після закінчення строку дії кредитного договору (після 29.07.2024) до дати створення цього розрахунку заборгованості. У першій таблиці розрахунку заборгованості зазначено, що він виконаний станом на 03.11.2024. З останньої горизонтальної таблиці розрахунку заборгованості вбачається, що останньою датою у розрахунку є 03.11.2024, тобто дата, на яку розрахунок заборгованості був виконаний (створений). Відповідно до вищевикладеного, ТОВ «Бізнес Позика» не продовжувало строк дії кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховувало проценти після закінчення строку дії кредитного договору, та не просить суд стягнути з відповідача жодні проценти, які начебто були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Всі нарахування за кредитним договором були здійсненні в межах договору та чинного законодавства, тому позивач просить стягнути з відповідача існуючу заборгованість. За вх. № 14522 від 02.06.2025 від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначена аналогічна позиція, викладена і в раніше поданих у цій справі відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Представник відповідача наполягає на тому, що нарахована позивачем сума по відсоткам за кредитним договором в розмірі - 96401,01 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів та суперечить умовам договору № 481540-КС-002; заперечує проти нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 7500,00 грн, оскільки в кредитному договорі № 481540-КС-002 від 12.02.2024 позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які фінансовою установою встановлена комісія, а тому положення вказаного кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (без зазначення переліку дій фінансової установи, які входять до її складу) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; зазначає, що позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надані неналежні докази в розумінні чинного законодавства для підтвердження факту надання позивачем і отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитного договору № 481540-КС-002 від 12.02.2024 та надано необґрунтований розрахунок заборгованості, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. За вх. № 14732 від 03.06.2025 від представника позивача Виноградова Ю.Е. надійшли додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та стверджує, що між сторонами існують договірні відносини, які виникли внаслідок волевиявлення відповідача та в межах вимог чинного законодавства. Перед укладенням та підписання кредитного договору відповідач ознайомилася з його умовами, прийняла їх та підписала електронним підписом, на підтвердження чого позивачем надані відповідні докази. Відповідач не зверталася з питанням стосовно визнання кредитного договору недійсним, нікчемним чи його розірвання, а також з пропозицію внести до нього будь-які зміни. Частково погашала заборгованість, що також стверджує при прийняття та визнання умов кредитного договору, у зв?язку з чим позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Із досліджених доказів судом встановлено, що 12.02.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 481540-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 12.02.2024 було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 481540-КС-002 про надання кредиту, яка 12.02.2024 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 481540-КС-002 про надання кредиту на умовах визначених офертою. ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на її номер телефону [NUMBER] , який нею було введено/відправлено. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а вона, у свою чергу, зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що строк, на який надається кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14957034, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту 7500,00 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні впродовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою. Загальний розмір наданого кредиту - 50000,00 грн; строк дії Договору до 29.07.2024, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 129960,00 грн, загальні витрати за кредитом - 79960,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9151,89 процентів, денна процентна ставка - 0,95 процентів. Дата видачі кредиту - 12.02.2024, дата повернення кредиту - 29.07.2024. Пунктом 3.2.2. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, оскільки надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування 12.02.2024 двома платежами у розмірі 25000,00 грн та 25000,00 грн. Вказані операції були проведені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором № 4149-4998-0651-3436 був вказаний відповідачем [PERSON] при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Належність вказаної картки [PERSON] підтверджується повідомленням, наданим на запит суду АТ КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що на ім?я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Як вбачається із наданої АТ КБ «ПриватБанк» Виписки за договором б/н за період 12.02.2024 - 29.07.2024 по рахунку [PERSON] (картка № [NUMBER] ) вбачається, що остання користувалася наданими їй кредитними коштами. Проте умови кредитного договору [PERSON] не виконувала належним чином, у зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на 03.11.2024 становить 143162,44 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46761,43 грн та суми прострочених платежів по процентах - 96401,01 грн. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості кошти, внесені відповідачем за вказаним кредитом в розмірі 43490,00 грн, були враховані при формуванні заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як передбачено статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідача належним чином було ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, шляхом направлення та прийняття оферти через телекомунікаційну систему за допомогою одноразового ідентифікатора на її номер телефону [NUMBER] . Відповідно до частини четвертої статті 14 ЗУ «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Відповідач була ознайомлена з умовами кредитування та підписала їх одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою. За встановленими у цій справі обставинами кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Тобто, із зазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконувала умови укладеного Кредитного договору, тобто сплачувала кошти на загальну суму 43490,00 грн. Вказане свідчить про те, що вона прийняла умови договору та погодилася з ними. Відповідачем не надано доказів недійсності вказаного Кредитного договору чи його розірвання з будь-яких підстав. Також підписанням договору відповідач погодилася, в тому числі із Графіком платежів відповідно до п. 3.2.2. цього Договору. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 2.5 Розділу 2 «Предмет договору» у Договорі № 481540-КС-002 про надання кредиту від 12.02.2024 визначено комісію за надання кредиту в розмірі 7500,00 грн. Відповідач не погоджується з цим пунктом, посилаючись у відзиві та додаткових поясненнях на відповідну позицію судів різних інстанції. Проте суд не погоджується з такою позицією відповідача, адже зазначене посилання стосується не комісії за надання кредиту, яку позивачем було нараховано одноразово і вона була сплачена відповідачем, а комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка нараховується щомісячно. Вказаний пункт кредитного договору був зазначений на момент його підписання відповідачем і вона не ставила питання визнання його нікчемним, що свідчить про прийняття нею умов кредитного договору, в тому числі п. 2.5 стосовно комісії за надання кредиту, тому суд не вбачає підстав для визнання цього пункту договору нікчемним. Крім того, позивач у поданому позові просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 143162,44 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 46761,43 грн; сума прострочених платежів по процентах - 96401,01 грн. Питання щодо стягнення комісії за надання чи обслуговування кредиту позивачем в даному випадку не ставиться. З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, умови яких в повній мірі не були виконані відповідачем [PERSON] , у зв?язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved