Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

До Основ`янського районного суду міста Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», в якому представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-9609327 від 04.02.2024 у загальному розмірі 42727,20грн., яка складається з: 6300 грн - заборгованості за кредитом; 36457,20 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, представник позивача просив стягнути на користь позивача з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено Договір кредитної лінії №00-9609327 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 6000 грн. строком на 360 днів під 2,47% за кожний день користування кредитом, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. В подальшому, 21 жовтня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9609327 від 04.02.2024. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 та платіжною інструкцією, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] /РНОКПП: [NUMBER] / платіжна картка маска-картки № [NUMBER] хх-хххх-1405; інформації про зарахування коштів на картковий рахунок маска карти № [NUMBER] хх-хххх-1405, що належить [PERSON] 04.02.2024 грошових коштів у сумі 6000 грн.; у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] хх-хххх-1405, що належить [PERSON] 04.02.2024 у сумі 6000,00 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції №40705-58492-52824 від 04.02.2024 16:10:50 з наданням первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. 23.09.2025 на адресу суду від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» надійшла витребувана інформація. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повісток на номер мобільного телефону, зазначений у позовній заяві, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.02.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір кредиту №00-9609327 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт 6000,00 грн. строком на 360 днів, тобто до 29.01.2025 зі сплатою процентів 2,47% в день (стандартна процентна ставка), 0,25% в день (знижена процентна ставка), комісії 300,00 грн. Позивач свої зобов`язання з надання кредитних коштів виконав. Згідно з паспортом споживчого кредиту, підписаного відповідачем, сума/ліміт кредиту 6000,00 грн., строк кредитування 360 календарних днів, мета отримання кредиту споживчі потреби, комісія за надання кредиту 300,00 грн., загальні витрати за кредитом 51654,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 51654,00 грн., реальна річна процентна ставка 891,58 %. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ "Макс Кредит", клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №00-9609327 від 04.02.2024 ідентифікована ТОВ "Макс Кредит". Одноразовий ідентифікатор: 21698, час відправки: 04.02.2024 16:10:35, номер телефону: [NUMBER] . Кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного кредитного договору виконав у повному обсязі, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" № 1289/10 від 30.10.2024, додатку до інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн" № 1289/10 від 30.10.2024, ТОВ "Платежі Онлайн" через платіжний сервіс "Platon" було проведено успішні транзакції, зокрема № 40705-58492-52824 на картку клієнта №4149-60хх-хххх-1405 у сумі 6000,00 грн. 04.02.2024 16:10:50. Видача кредитних коштів за договором № 00-9609327 від 04.02.2024 в сумі 6000,00 грн для [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується також витребованою судом випискою по рахунку з АТ КБ «Приват Банк», що міститься в матеріалах справи. 21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за вище зазначеним кредитним договором. Згідно з Актом приймання-передачі до договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» склали цей акт про те, що згідно з вимогами пункту 4.2 договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 21 жовтня 2024 року, що складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Відповідно до платіжних інструкцій ТОВ «ФК «ЕЙС» перерахував кошти на користь ТОВ «Макс Кредит» в сумі 300000 грн 31.10.2024; в сумі 1253650,33 грн 31.10.2024; в сумі 210000 грн 30.10.2024; в сумі 1000 000 грн 25.10.2024 . Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 42757,20 грн., яка складається з: - 6000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 36457,20 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; - 300,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими комісіями. У виписці з особового рахунка за кредитним договором №00-9609327 від 04.02.2024 за період з 04.02.2024 по 21.10.2024 сума заборгованості зазначена так: 42757,20 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 36457,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 300,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими комісіями. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним». У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суддя вважає, що позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором у загальному розмірі 42757,20 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять. Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 7000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підставі п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За нормами ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Нормою ч. 8 ст.141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02, укладений 07.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в особі директора Полякова О.В. та адвокатським бюро «Тараненко і партнери», Додаткову угоду №39 до Договору надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025, Довіреність від 04.12.2024. Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг заявлена до стягнення сума 7000 грн. включає: складання позовної заяви (2 години)- 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника (2 години) вартістю 1000 грн., підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором (1 година)- 500 грн., підготовку та подачу клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором (1 година)- 500 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло, тому суд дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved