Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У травні 2025 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що\~11 листопада 2024 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №6001491124, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 6 000 грн., шляхом перерахунку на вказаний позичальником рахунок, на засадах строковості, зворотності та платності, які останній зобов`язався повернути зі сплатою відсотків за користування позикою. Зазначав, що вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ «Іннова Фінанс» надав відповідачці суму позики у вигляді кредиту у розмірі 6 000 грн., строком - 360 днів; стандартна процентна ставка 1,0 % на день. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату підготовки позовної заяви (01.05.2025 року) утворилася заборгованість в розмірі 15 780 грн. з яких: 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 780 грн. - заборгованість за процентами. На підставі вищевикладеного, посилаючись на умови договору, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №6001491124 у розмірі 15\~780 грн., 00 коп. з яких 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 780 грн. - заборгованість за процентами, а також судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. Не погоджуючись із вказаним позовом, представник відповідачки [PERSON] адвокат Зачепіло З.Я. через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема вказувала, що позивачем на підтвердження перерахування [PERSON] коштів за кредитними договорами не надано належних доказів, а саме розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру), або виписки з банківського рахунку. Також, зазначала, що у договорі укладеному з позивачем відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Крім того, зазначала, що позивачем не надані суду докази на обґрунтування того, що [PERSON] , була ознайомлена з умовами наданого кредиту та взагалі чи отримувала кредитні кошти. Зазначала, що розрахунки заборгованості\~на які\~посилається позивач,\~підготовлені робітниками організації, та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачки. Крім того, просила суд звернути увагу на те, заявлена позивачем заборгованість за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту, оскільки розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливим у розумінні\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». З урахуванням наведених у відзиві обставин просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.11.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №6001491124. Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 Договору позики, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через вебсайт, Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або\~ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві ( в т.ч через месенджери). Згідно з п. 2.2 Договору позики, на умовах встановлених договором, Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 2.3-2.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6\~000 гривень, тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Згідно умов вище вказаного договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти та стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується в межах строку кредиту вказаного в п. 2.5 Договору (п. 2.6-2.6.1 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Згідно з п. 3.2 Договору, сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення Договору, дата надання кредиту 11.11.2024 року або наступний за ним календарний день. Відповідно до п. 5.4.1 Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Пунктом 6.5.1 Договору передбачено, що у разі допущення прострочення платежів, вказаних у графіку платежів для позичальника може мати наступні наслідки: необхідність сплатити штраф/пеню у розмірі та порядку, що визначені в п. 7.3 та 7.4 Договору; вплинути на кредитну історію та ускладнити отримання споживчого кредиту надалі; якщо позичальник учасник програми лояльності витрата права на отримання зниженої процентної ставки. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань, з наступного календарного дня позичальник повинен виплатити штраф позичальнику у розмірі 28% від суми простроченого платежу за кожен факт такого прострочення (п. 7.3 Договору). Пункт 7.4 Договору передбачає, що у разі порушення строків повернення позики позикодавець має право стягнути проценти за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми прострочення платежу. Договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника [PERSON] , її місце проживання, податковий номер, дані її паспорта гр. України, електронна адреса, номер телефону, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором - 7183(а.с.39-49). Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів, що становить додаток №1 до укладеного між сторонами договору №6001491124 від 11.11.2024 (а.с.49 зворотна сторона 50). Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https:finsfera.ua//), виданої ТОВ «Іннова Фінанс», позичальником є [PERSON] , сума наданого кредиту\~6 000 гривень, дата отримання кредиту та інше (а.с.31). Одноразовий ідентифікатор для кредитного договору, відправлено [PERSON] 11.11.2024 року о 13:03 год. (а.с.51). ТОВ «ФК «Контрактовий дім» квитанцією до платіжної інструкції №20038-1354-161610301 від 11.11.2024 підтвердило факт перерахування ТОВ «Іннова Фінанс» 11.11.2024 року грошових коштів у сумі 6 000 гривень на картковий рахунок відповідачки [PERSON] (а.с.10). Транзакцію здійснено ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» на підставі укладеного з ТОВ «Іннова Фінанс» договору №160523/1 від 16.05.2023року (а.с.34-37). Згідно з довідкою розрахунку кредитної заборгованості за договором № 6001491124 від 11.11.2024 року, станом на 23.04.2025 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем складає 15 780 гривень 00 копійок, з яких 6\~000 гривень - заборгованість за кредитом; 9 780 гривень - заборгованість за процентами\~(а.с.28). На виконання вимог ухвали від 08.04.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] , були зараховані грошові кошти у розмірі 6\~000 гривень й відповідно даний факт відповідачкою не спростовано та підтверджує доводи позивача в частині перерахунку [PERSON] грошових коштів, наданих у кредит (а.с.63-66). Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Тому суд відхиляє доводи відповідачки про те, що договір про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту не містять її підпису, оскільки вказані документи підписані електронним підписом відповідачки. Таким чином, суд вважає безпідставними доводи відзиву на позов, в яких відповідачкою заперечується факт ознайомлення з умовами кредитування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що після укладення договору про надання грошових коштів у позику №6001491124 у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, в товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. Так,відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У ході розгляду справи судом встановлено, що з наявних у матеріалах справи документів, зокрема, копії Договору, анкети клієнта, вбачається, що [PERSON] , як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Іннова Фінанс», вказавши кредитодавцю персональні дані, а саме: ПІБ, дані паспорта, місце проживання, РНОКПП, електронну пошту, номер мобільного телефону, номер банківського рахунку, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. У подальшому, відповідачка уклала Договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, вчиненим одноразовим ідентифікатором 7183, який було надіслано їй на зазначену нею електронну адресу. Без здійснення вказаних дій [PERSON] спрямованих на укладення Договору в обраний спосіб, такий не був би укладений сторонами, відтак цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Таким чином, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів суд встановив факт укладення 11.11.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою [PERSON] кредитного договору №6001491124, відповідно до якого відповідачка зобов`язувалася повернути кредит в строки, визначені цим договором та сплатити проценти, в поряду та на умовах цього договору, так і факт його неналежного виконання відповідачкою. Відтак, факт отримання відповідачкою коштів у ТОВ «Іннова Фінанс», суд вважає доведеним та враховуючи, що перерахування коштів на платіжну картку відповідачки за укладеним нею кредитним договором було здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а у випадку переказу коштів у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються, то доводи на відсутність «первинних бухгалтерських документів», які б свідчили про отримання відповідачкою кредитних коштів, також до уваги прийматися не можуть. Взяті на себе зобов`язання відповідачка [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором на загальну суму 15\~780 гривень. Також, матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відтак, доводи відзиву, які ставлять під сумнів правильність розрахунків заборгованості відповідачки, також до уваги прийматися не можуть. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою коштів за цим договором та факт їх неповернення відповідачкою у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідачка була повідомлена про умови кредитування, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Крім того, доводи відповідачки зазначені в поданому відзиві про те, що встановлений позивачем розмір відсотків є несправедливим у розумінні\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням\~ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»\~та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до частини 5\~статті 12\~Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згадана стаття була доповнена частиною п`ятою відповідно до змін, внесених\~Законом №3498-IXвід 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас, перехідні положення законопроекту застосовуються у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~(яким, зокрема, доповнено пунктом 17\~розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір був укладений 11 листопада 2024 року , тобто після внесення змін до\~Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення, визначені пунктом 17\~Прикінцевих та\~Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~не поширюються на вказаний кредитний договір і застосуванню підлягає встановлена ч.5 ст.8 Закону норма, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1% не порушує прав відповідача, даний розмір відсотків відповідає вимогам Закону та був погоджений між сторонами у відповідному договорі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів обставини, на які він посилався як на підставу в частині своїх вимог до відповідачки [PERSON] такі не спростовані відповідачкою, доказів належного виконання нею кредитного Договору щодо повернення отриманих кредитних коштів та відсотків суду не подала, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved