Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

17.04.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 10003606452 від 19.04.2021 у розмірі 33628 грн 32 коп., судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 19.04.2021 [PERSON] подав заявку на отримання кредиту. Ця заява № 10003606452 від 19.04.2021 знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». Таким чином, [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 10003606452 від 19.04.2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та 19.04.2021 відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 9900 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 05.09.2022 згідно з умовами Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № 10003606452 від 19.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно з Договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 33628,32 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 9900 грн; заборгованість за відсотками 23728,32 грн. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Яресько Т.В., надав суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що у своїй позовній заяві позивач стверджує, що кредитний договір укладено в електронній формі. Однак, заява позичальника № 10003606452, в якій зазначено анкетні дані позичальника, а також інформація щодо бажання кредиту, не підписана [PERSON] , ні власноруч, ні в розумінні ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». На ній відсутні, як докази накладення електронного підпису, так і докази підписання її електронним підписом одноразовим ідентифікатором чи аналогом власноручного підпису. Крім того, строк кредитування за кредитом закінчився 10.05.2021, коли відповідач повинен був повернути 12270,06 грн. Однак позивач і далі нарахував відсотки. Просить суд в задоволенні позову відмовити, стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Представник позивача також надав додаткові пояснення у справі, в якому зазначає, що договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За весь період перебування права вимоги за договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалось жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить стягнути із відповідача ту заборгованість за договором, яка була нарахована первісним кредитором. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У справі наявна заява, в якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» із мотивів, зазначених у додаткових поясненнях по справі. Ухвалою від 21.04.2025 суд прийняв до розгляду позову заяву та відкрив провадження в справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав копію договору №\~10003606452 про надання споживчого кредиту від 19.04.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] (а.с. 20-22, 45-47). Відповідно до договору сума кредиту 9900 грн, строк 21 календарних днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 416,1 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 12270,06 грн. У п. 10 Реквізити та підписи сторін вказано, що позичальник [PERSON] , нижче електронний підпис [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», генеральний директор М.С. Купріянов. 05.09.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» уклали договір факторингу № 556/ФК-22 (а.с. 25-27, 50-52). Відповідно до вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. У додатку № 1 до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 вказано боржника [PERSON] , номер кредитного договору 10003606452 від 19.04.2021, загальний борг 33628,32, тіло 9900, відсотки 23728,32 (а.с. 39). Також матеріали справи містять інформаційну довідку, з якої вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Тип видача кредиту, сума 9900,00, дата 19.04.2021, номер картки [NUMBER] (а.с. 29, 54). Із заяви позичальника № 10003606452 від 19.04.2021 вбачається, що позичальником вказано [PERSON] , [INFO] , сума 9900,00, проценти за користування/день 1,14, сума для виплат 12270,06 грн, строк виплат 10.05.2021 (а.с. 32, 57). Відповідно до пропозиції укласти електронний договір (оферта), кредитодавець ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», позичальник [PERSON] , однак доказів підписання сторонами вказаної оферти не надано (а.с. 35, 60). У розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 10003606452 від 19.04.2021 зазначена заборгованість [PERSON] в розмірі 33628,32 грн, борг по тілу 9900, борг по відсотках 23728,32 (а.с. 42). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Крім того, за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» в разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Так, із зазначених норм законодавства вбачається, що в разі підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у самому договорі повинен бути зазначений одноразовий ідентифікатор. Водночас, у наданому позивачем договорі в графі підпис позичальника відсутні будь-які підписи, зокрема, відсутній одноразовий ідентифікатор, яким, як вказує позивач, відповідач підписав цей договір. Крім того, суд звертає увагу, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань (Постанова КГС ВС від 22.08.2024 у справі № 916/735/23). У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Так, позивач надає інформаційну довідку, з якої вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Тип видача кредиту, сума 9900,00, дата 19.04.2021, номер картки [NUMBER] , що, на думку позивача, є доказом видачі кредитних коштів. Проте, позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт отримання саме [PERSON] коштів за кредитним договором, а також доказів того, що платіжна картка [NUMBER] належить [PERSON] . Слід зазначити, що Інформаційна довідка від 14.12.2022, що видана ТОВ «Платежі Онлайн», не містить інформації кому і на якій підставі вона видана, не містить даних повного номера платіжної картки, прізвища ім`я та по батькові власника банківської картки та не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме [PERSON] . За таких обставин у суду відсутні підстави вважати Інформаційну довідку від 14.12.2022 належним, допустимим та достовірним доказом, що підтверджує перерахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 9900,00 грн за кредитним договором. Відсутність доказів підписання відповідачем кредитного договору, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє суд можливості з`ясувати чи дійсно був укладений договір, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі відмови в позові - на позивача. Разом з додатковими поясненнями у справі представник відповідача подав договір №23024 про надання правничої (правової) допомоги від 21.03.2023, додаткову угоду № 1 до договору від 21.03.2023, додаток № 5 до договору від 21.03 2023, акт приймання-передачі послуг № 1 від 07.07.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) та розрахункову квитанцію № 04/07/25. Так, у зв`язку з розглядом цієї справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу, яку надавав йому адвокат відповідно до договору № 23024 про надання правничої (правової) допомоги від 21.03.2023, що був укладений між [PERSON] та адвокатом Яреськом Т.В. у розмірі 10000,00 грн (а.с. 100-104). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, з урахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, врахувавши, що справа є нескладною, не вимагає значних затрат часу на підготовку до розгляду, кількість судових засідань, які були проведені за участі представника відповідача, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved