Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточняв 11.04.2023, 12.04.2023, 08.06.2023, 16.04.2024 до відповідачів, Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», 3-я особа: Голова комісії з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву в особі Алферової Наталії Миколаївни про поновлення строку для звернення до суду з вимогою щодо визнання незаконним наказу Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору з позивачем з 01.04.2022; визнання незаконним та недійсним наказу Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору з позивачем з 01.04.2022; визнання незаконним звільнення позивача з посади економіста консультативно-кредитного відділу Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з 31.01.2023 у зв`язку зі скороченням численності та штату працівників за наказом голови комісії з припинення діяльності Алферової Н. від 31.01.2023 року № 6-к; поновлення на роботі на посаді економіста в Державній спеціалізованій фінансовій установі «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»; стягнення з Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 203880грн., заборгованості по заробітній платі та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в розмірі 21991,49грн., зобов`язати відповідача перерахувати страхові внески за позивача до Пенсійного фонду України за весь час роботи позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є інвалідом 3 групи. З 02.11.2007 по 31.01.2023 працював на посаді економіста консультативно-кредитного відділу у Харківському регіональному управлінні Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», далі - ХРУ Держмолодьжитло), яке в теперішній час знаходиться в процесі ліквідації шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яка є правонаступником ХРУ Держмолодьжитло та відповідачем по справі. Наказом голови комісії з припинення діяльності Алферова Н. від 31.01.2023 № 6-к був звільнений з найманої посади з 31.01.2023 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Копія наказу від 31.01.2023 року №6-к, була направлена 03.03.2023 року на діючу електронну адресу позивача. Також, в порушення ч.1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», наказом директора ХРУ Держмолодьжитла від 30.03.2022 року, дія трудового договору з позивачем була призупинена з 01.04.2022 року. Зазначає, що у ХРУ Держмолодьжитла була можливість забезпечити працівників роботою, оскільки будучи державною спеціалізованою фінансовою установою, Держмолодьжитло мав фонд оплати праці, який фінансувався державою, а також мав робочі приміщення, які не постраждали від обстрілів. Крім того, позивач з 01.04.2022, знаходився в м. Харкові та міг виконувати роботу, передбачену трудовим договором. З офіційного сайту ХРУ Держмолодьжитла за посиланням: https://khv.molod-kredit.gov.ua - позивач дізнався про встановлення дистанційної роботи. Оскільки з керівником ніякого зв`язку не було, позивач направив на офіційну електронну адресу (khv.20@molod-kredit.gov.ua) скановану особисто підписану заяву від 04.03.2022 року на ім`я директора ХРУ Держмолодьжитла, з проханням у зв`язку з оголошенням в Україні військового стану та закінченням на той момент лікарняного, перевести позивача на дистанційну (надомну) роботу з покладенням на нього відповідних обов`язків. На цю заяву відповіді не отримав. Наказом по ХРУ Держмолодьжитла у 2020 році на період карантину вже було встановлено режим дистанційної роботи, який не був скасований в наступному. Отже, підстави для прийняття наказу від 30.03.2022 року про зупинення дії трудового договору з позивачем були відсутні. Крім того, видання незаконного наказу призвело до порушення права позивача, закріпленого у ст.. 43 Конституції України, на отримання заробітної плати не нижчої від встановленої законом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізацїї трудових відносин» від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ, було внесено зміни до закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» 15 березня 2022 року N2136. Пунктом 2, розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» закону № 2352-ІХ встановлено, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору, виданим до набрання чинності цим Законом, таким працівником (працівниками) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про визнання відповідного наказу (розпорядження) таким, що втратив чинність. Не дивлячись на те, що діючим законодавством не передбачено судового порядку оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, вважаю, що цей наказ може бути оскаржений в судовому порядку, у зв`язку з тим, що він порушує право працівника на отримання заробітної плати. Відповідно до підпункту 3, пункту 4, розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» закону № 2352-ІХ, Кабінет Міністрів України протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом, мав забезпечити прийняття нормативно- правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; привести свої нормативно- правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Згідно з підпунктом 1, пункту 4, розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» закону № 2352-ІХ, Кабінету Міністрів України було доручено протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом опрацювати питання соціальної підтримки працівників, дію трудових договорів з якими призупинено і яким не виплачується заробітна плата або які не мають інших джерел доходів, та про результати поінформувати Верховну Раду України. 12.12.2022року позивач звернувся з відповідною скаргою до Управління Держпраці у Харківській області з оскарженням незаконного наказу про призупинення дії трудового договору. З відповіді Північно-Східного міжрегіонального Управління Державної служби з питань праці від 21.12.2022 року позивач дізнався, що зазначені в Прикінцевих та перехідних положеннях закону № 2352-ІХ приписи не реалізовані до теперішнього часу. Отже, порядок оскарження наказу про призупинення дії трудового договору, передбачений діючим законодавством, не може бути реалізований. Видання незаконного наказу про призупинення дії трудового договору порушує право працівника на належну йому заробітну плату, а тому відповідно до вимог ч.2 ст. 233 КЗпП України визнання незаконним такого наказу не може обмежуватись будь-яким строком. З квітня 2022 року по 22 грудня 2022 року позивач проживав і був зареєстрований в Полтаві як тимчасово переміщена особа. Після цього місце його тимчасового проживання було зареєстроване в м. Харкові. Однак, фактично, з грудня 2022 року по 1 березня 2023 року проживав у [ADDRESS] . Окрім того, у зв`язку з бойовими діями в Харківській області, вимушеними переїздами та необхідністю налагоджувати своє життя в умовах воєнного стану, за умов, коли відсутність необхідних нормативних актів робить неможливим оскарження незаконного наказу в порядку, прямо передбаченому законом, вважає, що строк для звернення із заявою про вирішення трудового спору до суду був пропущений з поважних причин. Отже, вважає, що є всі підстави для визнання незаконним наказу ХРУ Держмолодьжитла від 30.03.2022 року про призупинення дії трудового договору з позивачем з 01.04.2022 року. Також вважає, що наказ голови комісії з припинення діяльності Алферової Н. від 31.01.2023 року №6-к, яким був звільнений з посади економіста консультативно- кредитного відділу з 31.01.2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників є незаконним з наступних підстав. Так, 02.01.2023 року головою комісії з припинення діяльності ХРУ Держмолодьжитла Н. Алферовою було видано наказ №1-К про оплату праці у зв`язку зі скороченням посад, в якому зазначено, що у зв`язку з реорганізацією регіональних управлінь та Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на підставі рішення правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 03.10.2022 року, протокол №117 а також інших наказів Міністерства розвитку громад та територій України від 10.11.2022 №207, від 29.11.2022 №227, встановлено проводити оплату праці, зокрема за займаною позивачем посадою «економіст консультаційно-кредитного відділу за період з 01.01.2023 р по 31.01.2023 р. (включно) проводити відповідно до штатного розпису Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», діючого станом на 31.12.2022. Наказ від 31.01.2023 року №6-к про звільнення позивача з роботи був виданий на підставі наказу директора ХРУ Держмолодьжитла від 29.11.2022 року, без номеру, згідно з яким до відома працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла мало бути доведено про реорганізацію регіональних управлінь та прийняття працівників на роботу до відділень Держмолодьжитла. Працівники мали бути попереджені про наступне вивільнення. Працівникам Харківського регіонального управління Держмолодьжитла повинні були запропоновані посади відповідно до переліку та граничною чисельністю згідно з додатком 3 до рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 р. протокол №117. Держмолодьжитлу мав бути наданий перелік осіб, яких пропонується призначити на відповідні посади відділень з урахуванням дотримання кваліфікаційних вимог до відповідних посад. Копія цього наказу серед інших документів була направлена на діючу електронну адресу позивача 03.03.2023 року. Отже, в ХРУ Держмолодьжитла проводилась реорганізація шляхом приєднання ХРУ Держмолодьжитла до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Як можна зрозуміти, у зв`язку з ліквідацією юридичної особи ХРУ Держмолодьжитла шляхом приєднання до іншої юридичної особи, було призначено комісію з припинення діяльності ХРУ Держмолодьжитла. Наказ голови комісії з припинення діяльності Алферової Н. від 31.01.2023 року про звільнення позивача у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників не відповідає цілям діяльності цієї комісії, а також не відповідає тим локальним нормативним актам, на підставі яких він видавався. Зокрема, наказ про звільнення суперечить наказу директора ХРУ Держмолодьжитла від 29.11.2022 року, яким передбачалась реорганізація юридичної особи ХРУ Держмолодьжитла. Оскільки комісія з припинення не є роботодавцем в державній установі, а тому не наділена правом звільнення працівників. Тому наказ про звільнення позивача, виданий головою комісії з припинення Алферовою Н. , суперечить вимогам ч.6 ст. 36 КЗпП України і є незаконним, прийнятим з перевищенням повноважень. Відповідно до наказу директора ХРУ Держмолодьжитла від 29.11.2022 року, без номеру, до відома працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла мало бути доведено про реорганізацію регіональних управлінь та прийняття працівників на роботу до відділень Держмолодьжитла. Працівники мали бути не тільки попереджені про наступне вивільнення, але ним мали були запропоновані посади відповідно до переліку та граничною чисельністю згідно з додатком 3 до рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 р. протокол №117. Однак, при звільненні, позивачу не було запропоновано жодної посади в порушення вимог наказу директора ХРУ Держмолодьжитла від 29.11.2022 року. Наказом від 31.01.2023 року №6-к позивач був звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. В той же час, відповідно до ч.ч.1, 2, ст.. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Кваліфікація позивача повністю відповідає займаній посаді, при цьому стаж роботи в ХРУ Держмолодьжитла з 02.11.2007 року становить більше 15 років. В сім`ї позивача, окрім нього більше не має інших працівників з самостійним заробітком. Проживає з сестрою, [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи і не має заробітку. З наказом від 31.01.2023 року №6-к про звільнення, так і з повідомленням від 30.11.2022 року про наступне звільнення з 31.01.2023 року, позивач вперше ознайомився лише 03.03.2023 року, коли ці документи були надіслані на його діючу електронну пошту. До 03.03.2023 року позивач не отримував від ХРУ Держмолодьжитла, а ні наказ про звільнення, а ні інші документи, як про це зазначено в акті №1 від 31.01.2023 року про неявку для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки, копія якого також була надіслана на електронну пошту позивача 03.03.2023 року. Зазначив, що в середині листопада 2022, мобільний телефон, на якому знаходилася електрона пошта та номер телефону, був забутий у знайомих в м. Харкові. Тому зв`язку з позивачем за старим номером та електронною поштою не було до подачі позову до суду. Також зазначає, що з 10.03.2022 року (після закінчення лікарняного, на якому позивач знаходився до 09.03.2022 року включно) і до 01.04.2022 року, тобто до призупинення дії трудового договору, ХРУ Держмолодьжитла не виплатив позивачу заробітну плату. Окрім того, з 10.03.2022, після закінчення лікарняного, на якому позивач знаходився до 09.03.2022 року включно, і до 01.04.2022 року, тобто до призупинення дії його трудового договору, відповідачем, ХРУ Держмолодьжитло не виплатив заробітну плату. Невиплата заробітної плати роботодавцем є порушення прав позивача, закріпленого ст.43 Конституції України. Як вбачається з розрахункового листа по заробітній платі за січень 2023 року, який був направлений на електронну адресу позивача 03.03.2023 року, розмір вихідної допомоги, який згідно з вимогами ст..44 КЗпП України відповідає середньому заробітку, на час звільнення склав 10 740 грн без вирахування податків та зборів. За відсутності інших відомостей, при розрахунку заборгованості по заробітній платі за період з 10.03.2022 року по 31.03.2022 року позивач використав відомості, наведені в розрахунковому листі по заробітній платі за січень 2023 року. З урахуванням 5-денного робочого тижня, встановленого для позивача умовами трудового договору, і святкових днів, кількість робочих днів у березні 2022 року склала 21 дні. Отже, середній заробіток за день склав 511,43 грн (10740 грн : 21 дні). Починаючи з 10.03.2022 року у березні було 17 робочих днів. За ці 17 робочих днів позивачу не виплачена заробітну плату в розмірі 8694,31 грн (511,43 грн. * 17 дні). Вважає, що з відповідача має бути стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 10.03.2022 року по 31.03.2022 року в сумі 8 694,31 грн без врахування податків та обов`язкових платежів. Під час роботи в ХРУ Держмолодьжитла позивачу була встановлено інвалідність II групи з 2007 року по 31.05.2017 року, а з 01.06.2017 року по теперішній час - 3 групу інвалідності, а з 10.05.2024 - друга, що підтверджується відповідними медичними довідками. Як особа з інвалідністю II групи, позивач мав право на щорічну основну відпустку тривалістю 30 днів, відповідно до Закону України «Про відпустки», з 01.11.2007 року по 31.05.2017 року. З 01.06.2017 року по час звільнення - 3 група інвалідності. За період з 02.11.2007 року по 01.11.2016 року позивачу належало по 30 днів щорічної основної відпустки за кожен повний рік роботи; з 02.11.2016 року по 31.05.2017 року (тобто за 6 місяців) як інвалід 2 групи, позивач мав право на розмір половинний розмір щорічної основної відпустки тривалістю 15 днів. З 01.06.2017 року по 01.11.2017 року (тобто за 6 місяців) як інвалід 3 групи, мав право на половинний розмір щорічної основної відпустки тривалістю 13 днів. Тобто, з 02.11.2016 року по 01.11.2017 року, позивач мав право на 28 днів основної щорічної відпустки. Надалі, з 02.11.2017 року і по день звільнення мав право на основну щорічну відпустку тривалістю 26 днів за кожен повний рік роботи. Тобто, за період з 02.11.2007 року по 01.11.2022року позивачу належало 428 днів щорічних основних відпусток. З 02.11.2022 року по день звільнення 31.01.2023 року, тобто за 3 місяці, позивачу належить 6 днів щорічної основної відпустки. А всього 434 днів за весь час роботи. ХРУ Держмолодьжитла в своїй відповіді від 20.08.2021 року №997/01-10 зазначив, що з 02.11.2007 року по 01.11.2008 року позивачу належало лише 27 днів відпуски, що на 3 дні менше, ніж передбачено законом. Як видно з графіку, доданого до відповіді ХРУ Держмолодьжитла, зазначена наступна кількість днів наданих щорічних основних відпусток: з 02.11.2007 року по 01.11.2008 року - 27 днів відпуски; за період з 02.11.2008 року по 01.11.2016 року надано по 30 днів за кожен рік роботи; з 02.11.2016 року по 01.11.2017 року - 28 днів; з 02.11.2017 року по 01.11.2018 року - 26 днів; з 02.11.2018 року по 01.11.2019 року - 26 днів; з 02.11.2019 року по 01.11.2020 року - 26 днів; з 02.11.2020 року по 31.07.2021 року (тобто за 9 місяців) надано 13 днів щорічної основної відпустки. Загальна кількість наданих днів щорічних основних відпусток згідно з відповіддю ХРУ Держмолодьжитла від 20.08.2021 рік за період роботи з 02.11.2007 року по 31.07.2021 року становить 386 днів. З 06 по 10 і з 13 по 15 грудня 2021 року позивач брав 8 днів щорічної основної відпустки, під час яких позивач хворів і знаходився на лікарняному. У зв`язку з цим відпустка на ці 8 днів відповідно до вимог пункту 1, ч.2, ст.. 11 Закону України «Про відпустки» мала бути перенесена на інший період або продовжена. Однак зазначена відпустка тривалістю 8 днів за грудень 2021 року не була перенесена або продовжена, тобто має бути додана до належних позивачу, відповідно до Закону днів щорічних основних відпусток за весь час його роботи. Кількість належних позивачу днів основних щорічних відпусток з урахуванням невикористаної відпустки за грудень 2021 року становить 442 дні (434+8). Крім того, позивачу було надано щорічну основну відпустку тривалістю 14 днів з 11.02.2022 року по 24.02.2022 року. Оскільки позивач весь час відпустки хворів і знаходився на лікарняному, який був оформлений в електронному вигляді, ця відпустка відповідно до вимог пункту 1, ч.2, ст.. 11 Закону України «Про відпустки» мала бути перенесена на інший період або продовжена. Однак зазначена відпустка тривалістю 14 днів за лютий 2022 року не була перенесена або продовжена, тобто має бути додана до належних позивачу відповідно до Закону днів щорічних основних відпусток за весь час його роботи. Таким чином, після 24 лютого 2022 року кількість належних позивачу днів основних щорічних відпусток з урахуванням невикористаної відпустки за лютий 2022 року становить 456 днів (442+14). Після цього у 2022 році, а також у 2023 році щорічна основна відпустка позивачу не надавалась. З 456 днів щорічних основних відпусток, належних позивачу за час роботи, Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» було оплачена 8 днів тієї відпустки за грудень 2021 року, яка підлягала перенесенню у зв`язку з хворобою позивача, а також оплачено 14 днів відпустки за лютий 2022 року, оскільки за цей час позивач також знаходився на лікарняному. Таким чином, для розрахунку невикористаних днів щорічних основних відпусток позивач бере 434 дні, які належали йому за весь час роботи (456 - 22). Якщо розрахунок невикористаних днів відпусток робити на підставі наданих днів щорічних основних відпусток, зазначених в графіку відпусток, що доданий до відповіді ХРУ Держмолодьжитла від 20.08.2021 року №997/01-10, то загальна кількість днів використаних позивачем щорічних основних відпусток становить 408 днів. Таким чином різниця між днями відпусток, які належали позивачу за весь час роботи (434 дні) та днями використаних відпусток (408 днів) складає 26 днів (434 - 408). Отже, ХРУ Держмолодьжитла, не оплатив позивачу 26 днів невикористаної щорічної основної відпустки, тому з відповідачів солідарно на користь позивача має бути стягнуто компенсацію за 26 днів в розмірі 13 297,18 грн. (26 днів *511,43 грн.). Згідно з розрахунковим листом по заробітній платі за січень 2023 року, на який позивач посилався вище, і який 03.03.2023 року був направлений на його електронну адресу, зазначено, що позивачем, нібито, було перевищено тривалість використаних щорічних основних відпусток на 7 днів, тому з його заробітної плати було вирахувано 3589,60 грн. за ці 7 днів. Однак, наведені позивачем зазначені вище підрахунки свідчать про те, що ним не використано 26 днів щорічних основних відпусток, компенсацію за які ХРУ Держмолодьжитло, позивачу не виплачена при звільнені. Отже, ХРУ Держмолодьжитла вдень звільнення не провело з позивачем остаточний розрахунок, чим порушило вимоги ст.. 47 КЗпП України. Вважає, що з відповідачів солідарно має бути стягнуто на його користь позивача, грошову компенсацію за не використані дні щорічних основних відпусток, що мали бути нараховані за весь час роботи в сумі 13 297,18 грн без врахування податків і зборів. Оскільки позивач вважає незаконним наказ директора ХРУ Держмолодьжитла від 30.03.2022 року, яким дія трудового договору з ним була призупинена з 01.04.2022 року, з відповідачів солідарно на його користь має бути стягнуто середній заробіток відповідно до ст.. 235 КЗпП України за весь час вимушеного прогулу з 01.04.2022 року по день звільнення, зазначений в наказі про його звільнення, тобто по 31.01.2023 року, що становить 10 місяців. Як вбачається з розрахункового листа по заробітній платі за січень 2023 року, на який позивач вже посилався раніше, розмір вихідної допомоги, який згідно з вимогами ст..44 КЗпП України відповідає середньому заробітку, на час звільнення склав 10740 грн без вирахування податків та зборів. Отже з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним призупиненням дії трудового договору за період з 01.04.2022 року по 31.01.2023 року, що складає 10 місяців, становить 10740 грн (10740 грн. * 10 місяців). У зв`язку з незаконністю наказу голови комісії з припинення діяльності Алферової Н. від 31.01.2023 року №6-к, яким позивача було звільнено з займаної посади з 31.01.2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, з відповідачів солідарно на мою користь має бети стягнуто середній заробіток відповідно до ст.. 235 КЗпП України за весь час вимушеного прогулу з часу звільнення, тобто з 31.01.2023 року, по день поновлення на роботі. Виходячи з розміру середнього заробітку, на час звільнення, який склав 10740 грн. без вирахування податків та зборів, з відповідачів підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням за період з 01.02.2023 року по 31.03.2023 року, що складає 2 місяці, становить 21480 грн. (10740 грн. * 2 місяці). Відповідно до відомостей, що містяться в довідці Пенсійного фонду України ОК-5 від 10.02.2023 року, ХРУ Держмолодьжитла не було сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України за період з січня 2022 року по день звільнення 31.01.2023 року. Такий обов`язок покладений на підприємства, установи організації, об`єднання громадян інші юридичні особи, фізичних осіб-підприємців, що використовують працю найманих працівників, відповідно до п. 1, ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з цим відповідач має бути зобов`язаний виконати вимоги Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» та перерахувати страхові внески за мене до Пенсійного фонду України. Протиправними діями ХРУ Держмолодьжитла позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в наступному: 1) в переживаннях і моральних стражданнях з приводу того, що позбавлений можливості заробляти на своїй роботі, змушений обмежувати себе в елементарних потребах у зв`язку з відсутністю коштів; 2)у зв`язку з тим, що внаслідок незаконних дій ХРУ Держмолодьжитла, яке не перераховувало страхові внески за нього, позбавлений страхового стажу, необхідного для призначення пенсії; 3)змушений звертатись до суду за захистом своїх прав, що потребує багато сил і часу, і порушує нормальний хід його життя і потребує додаткових зусиль для його організації; 4) у відчутті несправедливості й образи від незаконних дій посадових осіб ХРУ Держмолодьжитла, які порушили його права як працівника. Зазначені негативні наслідки для життя позивача і моральні переживання і страждання тривають з моменту звільнення до теперішнього часу. Моральну шкоду, зазначену в кожному пункті, позивач оцінює по 15 000 грн. Всього незаконними діями ХРУ Держмолодьжитла позивач вважає, що йому спричинено моральної шкоди на 75 000 грн, яку просить суд стягнути з відповідача. Як вбачається з посадової інструкції економіста консультаціно-кредитного відділу ХРУ Держмолодьжитла, затвердженої директором ХРУ Держмолодьжитла 01.07.2020 року, виконувана позивачем робота не віднесена до публічної служби. Загальний розмір матеріальних вимог за цим позовом стосовно стягнення заборгованості із зарплати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за не використану щорічну основну відпустку, моральної шкоди становить 225 871,49 грн (8694,31 + 13 297,18 +107400+21480+75000), яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом. Відповідач, Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» надали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне. У зв`язку з введенням режиму воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану і Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, згідно ст. 34 і ст. 113 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст. 12 Закону України «Про оплату праці», ст.6 Закону України «Про охорону праці» та з метою збереження життя і здоров`я працівників, Харківським РУ було видано наказ від 28.02.2022 № 7-К «Про встановлення простою в роботі». Пізніше, а саме 10.03.2022, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Харківським РУ було видано наказ № 8-К «Про призупинення дії трудового договору» щодо призупинення дії трудового договору з [PERSON] з 01.04.2024. Цей наказ був доведений до позивача, через його електронну адресу « [INFO] » 30.03.2022 о 16:51, шляхом його надіслання з електронної пошти Івано-Франківського регіонального управління Держмолодьжитла . Відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Зі змісту статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вбачається, що призупинення дії трудового договору під час воєнного стану пов`язане з наявністю одночасно двох обставин: 1) неможливістю для роботодавця забезпечити працівника роботою; 2) неможливістю для працівника виконувати роботу. Щодо неможливості Харківського РУ забезпечити позивача роботою зазначає, що позивач в Харківському РУ обіймав посаду економіста консультативно-кредитного відділу. Крім того, як повідомляли представник Держмолодьжитла та позивач під час слухання справи, виконуючи роботу, позивач постійно переміщався з офісу на автомобілі за завданням керівництва Харківського РУ, а також був відповідальним працівником Харківського РУ як суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Виконання вказаної роботи (у тому числі надання консультацій клієнтам, які приходять до Харківського РУ, здійснення первинного фінансового моніторингу клієнтів фінансової установи, у тому числі їх ідентифікації та верифікації, зумовлює необхідність безпосередньої взаємодії з клієнтами в офісі. Тобто, робота, яку мав виконувати позивач, передбачала необхідність його перебування в офісі Харківського РУ або переміщення на автомобілі. Згідно Переліком території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженим наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Мінюсті 23.12.2022 за № 1668/39004, територія Харківської міської територіальної громади з 24.02.2022 по 15.09.2022 була включена до територій активних бойових дій, а з 15.09.2022 і до цього часу є територією можливих бойових дій. Активні бойові дії на території міста Харкова унеможливили можливість забезпечення Харківським РУ безпечних умов роботи для позивача, який згідно його трудових обов`язків в умовах активних бойових дій мав би переміщатись по місту Харкову та працювати в офісі Харківського РУ, обслуговуючи клієнтів Харківського РУ. Активні бойові дії також унеможливили й прийом в офісі Харківського РУ клієнтів через неможливість створення безпечних умов для них. Крім того, значна часта громадян на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України з міста Харкова та Харківської області виїхала, а тому клієнти до офісу Харківського РУ за фінансовими послугами у цей час не приходили. Звертає увагу суду на те, що твердження представника позивача про те, що у Харківського РУ «була можливість забезпечити працівників роботою, оскільки будучи державною спеціалізованою фінансовою установою, Держмолодьжитло мав фонд оплати праці, який фінансувався державою...» не відповідає дійсності. Позивач, обіймаючи посаду економіста, не може не знати, що Держмолодьжитло хоч і є державною установ проте не є бюджетною установою і фінансується державою лише частково. А саме, частка коштів, отриманих з державного бюджету, в фонді оплати праці складає лише близько 6%, а загалом в кошторисі Держмолодьжитла - лиш близько 5%. Тобто, відповідно 94% фонду оплати праці фінансуються Держмолодьжитлом за рахунок інших надходжень, зокрема, від надання послуг клієнтам. Таким чином, з огляду на активні бойові дії на території м. Харкова та неможливість забезпечення Харківським РУ безпечних умов роботи для позивача і клієнтів установи, різке зменшення кількості клієнтів, що мали намір прийти до офісу Харківського РУ, Харківське РУ не мало можливості забезпечити позивача роботою. Пізніше, а саме 31.03.2022, у зв`язку з продовженням воєнного стану на території України та багаторазовими ракетними і бомбовими ударами армією країни-агресора по м. Харкову, в Харківському РУ з 01.04.2022 для деяких працівників було запроваджено дистанційну роботу. Наказ №10-К був доведений до відома працівників через офіційний сайт Харківського РУ. Проте дія наказу від 31.03.2022 №10-К на позивача не поширюється, оскільки наказ від 10.03.2022 № 8-К був прийнятий раніше та не був відмінений до фактичної дати звільнення позивача. При цьому додатково щодо наказу Харківського РУ від 31.03.2022 №10-К «Про запровадження дистанційної роботи у зв`язку з введенням воєнного стану на території України» повідомляє, що: - встановлення дистанційної роботи для тих чи інших працівників є правом, а не обов`язком роботодавця; - роботу, яку мав виконувати позивач, передбачала необхідність його перебування в офісі Харківського РУ або переміщення на автомобілі, а, отже, не могла бути виконана дистанційно. Щодо неможливості для позивача виконувати роботу, то така неможливість підтверджується ним самим. Адже сам позивач у позові зазначає, що з квітня 2022 по 22.12.2022 він проживав і був зареєстрований в Полтаві як тимчасова переміщена особа, а з грудня 2022 по 01.03.2023 - фактично проживав у смт. Нова Водолага. Це ж стверджує й представник позивача в позовній заяві. Отже позивач не мав можливості кожного робочого дня приходити на робоче місце в офіс Харківського РУ в м. Харкові та виконувати роботу. З огляду на наведене наказ Харківського РУ від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору з позивачем є законним, а вимога позивача про визнання його незаконним та недійсним - необґрунтованою та неправомірною. Відповідач звертає увагу суду на те, що Харківським РУ під час звільнення позивача дотримані вимоги законодавства, у тому числі щодо процедури звільнення, з огляду на таке. У листопаді 2022 Мінрегіоном прийняті рішення про реорганізацію 24 регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла (окремі юридичні особи) шляхом приєднання до Держмолодьжитла та утворення комісій з припинення їх діяльності (накази Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 «Про деякі питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (п.3) та від 29.11.2022 № 227 «Про утворення комісій з припинення юридичних осіб» (із змінами, внесеними наказом від 15.12.2022 № 261). Водночас згідно з рішенням правління Держмолодьжитла 03.10.2022, протокол №117 та організаційною структурою Держмолодьжитла та його відділень, затвердженою цим рішенням правління Держмолодьжитла та погодженою В.о. Міністра розвитку громад та територій України 24.11.2022, в Держмолодьжитлі з 15.12.2022 утворено 22 відділення Держмолодьжитла, які не мають статусу юридичних осіб та окремих балансів. Про заплановане скорочення чисельності та штату працівників 24 регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла Держмолодьжитло листом від № 2051/5 повідомило Київську регіональну організацію профспілка працівників МЖК та КМС, до якої входили первинні профспілкові організалції Держмолодьжитла та 24 регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла. На виконання наказу Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 Харківським РУ був виданий наказ від 29.11.2022 № 33-К щодо реорганізації та скорочення чисельності працівників. У зв`язку з реорганізацією Харківського РУ шляхом приєднання до Держмолодьжитла на підставі наказу Мінрегіону від 10.11.2022 № 207, рішення правління Держмолодьжитла 03.10.2022, протокол № 117 та наказу Харківського регіональною управління від 29.11.2022 № 33-К відповідно до вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, 30.11.2022, тобто не пізніше ніж за 2 місяці до запланованої дати звільнення (31.01.2023) позивачу на його електрону адресу « [INFO] » Харківським РУ було направлено попередження про скорочення. При цьому твердження позивача про те, що в середини листопада 2022 року під час поїздки з м. Полтави до м. Харкова і зворотно до м. Полтави був забутий мобільний телефон, на якому була електронна пошта і до цих пір він його не отримав документально не підтверджено. Натомість 15.11.2022 позивач написав скаргу на адресу Держмолодьжитла зі своєї електронної адреси « [INFO] , а 15.12.2022 на цю ж адресу отримав відповідь від Держмолодьжитла на свою скаргу Тобто доступ до цієї електронної пошти, починаючи з 15.11.2022 позивач мав та користувався нею. Слід зазначити, що Харківським РУ позивачу не було запропоновано іншу посаду. Адже, у зв`язку з припиненням діяльності Харківського РУ штатний розпис цієї юридичної особи на 2023 рік не затверджувався і будь-які посади були в ній відсутні. В процесі припинення Харківського РУ всі його працівники були звільнені, деякі - на підставі п. 5 ч.1 ст. 36 КЗпП України - у зв`язку із переведенням працівника, за його згодою, на роботу в іншу установу (Держмолодьжитло). При цьому голова комісії з припинення Харківського РУ приймала рішення про звільнення працівників з посад Харківського РУ. Рішення про прийняття на роботу деяких колишніх працівників Харківського РУ (на посади згідно з додатком 3 до рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол 117) приймав керівник (голова правління) Держмолодьжитла як іншої окремої юридичної особи. При цьому Держмолодьжитлом були прийняті на роботу колишні працівники Харківського РУ з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, ніж у позивача. Стосовно тверджень позивача про його переваги в залишенні на роботі як особи, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком (п.2 ч.2 ст.43 КЗпП України), то, по-перше, згідно зі ст. 42 КЗпП України така перевага надається лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. По-друге, сестра (старша) не є членом сім`ї, до того ж, згідно даних особової справи позивача у складі сім`ї [PERSON] зазначена 1 особа. Також, зі слів самого позивача, у його сестри є чоловік та повнолітній син. Інформація про реорганізацію та скорочення чисельності працівників додатково доводилась до позивача і пізніше. В тому числі позивачу через його електрону адресу « [INFO] » 16.01.2023 Харківським РУ було надіслано лист від 13.01.2023 вих. № 19/01-02. Повідомлення про доставку листа надійшло на електронну адресу Харківського РУ 16:17 16.01.2023. Аналогічний лист також було направлено на домашню адресу позивача кур`єром «Нової пошти» 16.01.2023. За повідомленням служби доставки «Нової пошти» здійснити доставку не було можливості в зв`язку з неможливістю зв`язатись за номером телефону позивача протягом кількох днів. В даному листі Харківське РУ просило позивача узгодити час і місце зустрічі для вручення 31.01.2023 всіх необхідних документів щодо скорочення. Згідно п. 10.1 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Харківського РУ на 2021-2025 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу Харківського РУ 02.03.2021, протокол № 1, у разі якщо планується звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з реорганізацією, зміною форми власності - проводити його строго у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно з ч, 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Проте відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми ст. 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Позивач не був обраний до профспілкових органів. У зв`язку з наведеним, в умовах воєнного стану в Україні, відповідно до ч. 2 ст. 5. Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та п. 10.1 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Харківського РУ на 2021-2025 роки, розірвання трудового договору з позивачем було здійснено без застосування норм ст. 43 КЗпП України. Згідно з Порядком подання форми звітності № 4-ПН «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва праці», затвердженим наказом Мінекономрозвитку від 18.03.2021 №563 зареєстрованим в Мін`юсті 05.04.2021 № 445/36067, Харківським РУ до Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості було подано звітність від 29.11.2021, яку було прийнято 01.12.2022 та зареєстровано за № 76. У зв`язку з реорганізацією Харківського РУ шляхом приєднання до Держмолодьжитла на підставі наказу Мінрегіону від 10.11.2022 №207, рішенням правління Держмолодьжитла 03.10.2022, протокол № 117, наказом Харківського РУ від 29.11.2022 № 33-К та повідомлення про заплановане звільнення від 30.11.2022 Харківським РУ 31.01.2023 було видано наказ № 6-К «Про звільнення [PERSON] ». Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, голова комісії не лише має право видавати та підписувати накази про звільнення, а й зобов`язана це робити в рамках вжиття заходів щодо припинення юридичної особи. Також Харківським РУ 31.01.2023 було складено акт про неявку позивача для ознайомлення з наказом № 6-К про звільнення і прийнято рішення про відправлення документів Укрпоштою з описом на адресу [ADDRESS] . В цей же день, 31.01.2023 листом від 31.01.2023 № 53/01-02 було надіслано через Укрпошту копію наказу про звільнення від 31.01.2023 № 6-к. Щодо не сплати Харківським РУ страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з січня 2022 по день звільнення 31.01.2023, відповідач зазначає наступне. Так, відповідно до абз. 1 п. 1 ч.І ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску аз загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховуєте: - 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини перш: статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітні плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагород: фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовим договорами. Як підтверджується доказами у справі, позивач з 11.01.2021 по 09.03.2022 (більше року безперервно знаходився на лікарняних та у відпустках (у тому числі невикористаних, а розпорядженням Харківського РУ від 09.03.2022 позивачу було продовжені щорічну відпустку та виплачено відпускні за 22 дні (тобто, страхові внески сплачені у інші відповідні періоди); з 01.04.2022 дію трудового договору з позивачем було призупинено; а 31.01.2023 - позивача було звільнено з Харківського РУ. У зв`язку з реорганізацією Харківського РУ шляхом приєднання до Держмолодьжитла у квітні 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області були проведені дві перевірки щодо дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів на загальнообов`язкове державне соціальне страхуванню та проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. За результатами перевірок були складені акти від 15.04.2024 та від 26.04.2024, у яких інформація про порушення вимог законодавства стосовно позивача відсутня. Щодо необґрунтованості та неправомірності вимог про стягнення з Держмолодьжитла на користь позивача заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, всього в сумі 17 388,62 грн, відповідач зазначив наступне. Позивач з 11.01.2021 по 09.03.2022 (більше року) безперервно знаходився на лікарняних та у відпустках (у тому числі невикористаних). Також на підставі заяв позивача, згідно наказу Харківського РУ від 09.02.2022 № 6-К йому було надано відпустку на 14 днів з 11.02.2022 по 24.02.2022, згідно наказу Харківського РУ від 02.12.2021 № 50-К - було надано відпустку терміном на 7 днів з 07.12.2021, 10.12.2021 та з 13.12.2021 по 15.12.2021. Згідно наказу Харківського РУ від 02.12.2021 № 49-К - було подовжено відпустку на 2 дні, а саме на 03.12.2021 та на 06.12.2021, але 06.12.2021 позивач знаходився на лікарняному. Відпускні позивачу були виплачені в належні терміни. Під час відпусток, позивач також перебував на лікарняному. Станом на 10.03.2022 кількість днів наданих та оплачених, згідно наказів, днів відпустки, протягом яких позивач перебував на лікарняних, становила 22 дні. В подальшому, заяв про перенесення відпустки від позивача не надходило. Згідно ст.11 Закону України «Про відпустки» : «щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у раз: - тимчасової непрацездатності працівника»; «...Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали,...». Саме тому, згідно з розпорядженням Харківського РУ від 09.03.2022, позивачу було продовжено щорічну відпустку. З огляду на те, що кількість днів наданих та оплачених згідно наказів днів відпустки, протягом яких позивач перебував на лікарняних становила 22 дні, а також з огляду на продовження відпустки позивачу, розпорядженням Харківського РУ від 09.03.2022, вимога про виплату, компенсації недоотриманої заробітної плати за період 10.03.2022 п 31.03.2022 (22 дні) в сумі 8 694,31 грн (тобто за дні, за які позивачу були виплачені відпускні, які були ним отримані), є неправомірною. Крім того, позивач неодноразово звертався до Головного управління праці зі скаргами. Саме з цього приводу у Харківському РУ було проведено 2 позапланові перевірки у березні та листопаді 2021. Приписи, зазначені у актах перевірок від 2021 були виконані, порушення Харківським РУ усунені. У тому числі, при розрахунку кількості днів щорічної основної відпустки та розміру компенсації за невикористану щорічну основну відпустку Харківським РУ були враховані вимоги ч.7 ст. 6 Закону України «Про відпустки» про те, що особам інвалідністю І і II груп надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів, а особам з інвалідністю III групи - 26 календарних днів. Загалом за період роботи позивача в Харківському РУ планова кількість днів його щорічної основної відпустки за період з 02.11.2007 по 28.02.2022 складає 410 днів. Позивачу надано та виплачено, згідно заяв та наказів - 417 днів щорічної основної відпустки. Таким чином, при звільненні позивача 31.01.2023 з нарахованих виплат, передбачених при звільненні, Харківським РУ обґрунтовано та правомірно було утримано суму відпускних за 7 днів. Також відповідач зазначає, що оскільки наказ Харківського РУ від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору з позивачем є законним, тому вимоги позивача про виплату 107 400 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним призупиненням дії трудового договору за період з 01.04.2002 по 31.01.2023, про виплату 21 480 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням за період з 01.02.2023 по 31.03.2023 та стягнення з Держмолодьжитла, на користь позивача моральної шкоди сумі 75000 грн є необґрунтованими та неправомірними. 3-я особа, комісія з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву в особі члена комісії [PERSON], надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне. Так, відсутні підстави для поновлення позивачу строку на звернення до суду з вимогами зазначеними в позовній заяві, оскільки ним припушений без поважної причини тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Виплати, які, на думку позивача, мають бути йому здійснені у разі визнання незаконним наказу Харківського регіонального управління від 30.03.2022 року про призупинення дії трудового договору із Позивачем не можуть вважатись заробітною платою. Так, відповідно до частини першої статті 94 КЗпП, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як вказав Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №461/1303/19, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. У зв`язку з цим, виплати, які, на думку позивача, мають бути йому здійснені у разі визнання незаконним наказу Харківського регіонального управління Держмолодьжитла від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору із позивачем не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу. Крім того, Харківське регіональне управління звертає увагу суду й на те, що сам позивач у позовній заяві (уточненій) називає виплати, які він просить стягнути з відповідача 2 за період з 01.04.2022 по 31.01.2023 «сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу». Як вказав Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19 враховуючи те, що вказані виплати не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 тау постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 522/13736/15. Зокрема, із скарги від 15.11.2022, надісланої [PERSON] до Держмолодьжитла, вбачається, що позивач отримав оскаржуваний наказ 30.03.2022. (Скарга [PERSON] від 15.11.2022 додається до матеріалів справи.). Тобто, строк пред`явлення до суду його вищезазначених вимог сплинув 30.06.2022. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах. Верховний Суд наголошує, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі № 127/2897/13- ц). З наданих до суду Позивачем документів вбачається, що він з 01.04.2022 знаходився в Україні: чи то в Харкові, чи то з квітня 2022 по 22.12.2022 - в Полтаві, а з грудня 2022 по 01.03.2022 - у смт. Нова Водолага. У листопаді 2022 він звертався із скаргою щодо наказу про призупинення з ним трудового договору до Харківського регіонального управління Держмолодьжитла, в грудні, як вбачається з позовної заяви до Управління праці у Харківській області. Вищезазначене, зокрема, підтверджує можливість виконання позивачем процесуальних дій протягом установленого законом строку та відсутність підстав для його поновлення. Безпідставною та необґрунтованою й по суті є вимога позивача про визнання незаконним та недійсним наказу Харківського регіонального управління від 30.03.2022 про призупинення дії трудового договору з Позивачем з 01.04.2022. Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП доповнено п. 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Законом України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Отже, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Територія Харківської міської територіальної громади згідно Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Мінюсті 23.12.2022 за № 1668/39004, з 24.02.2022 включена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Місто Харків багаторазово піддавалося ракетним та бомбовим ударам, що унеможливило можливість забезпечення працівникам безпечних умов роботи та стало підставою для призупинення дії трудового договору. Тобто, Харківське регіональне управління як роботодавець, призупинивши дію трудового договору з позивачем в таких умовах, не мало можливості забезпечити надання роботи в таких умовах та гарантувати безпеку позивача та діяло в інтересах останнього. Крім того, сам позивач зазначає, що з квітня 2022 по 22.12.2022 він проживав і був зареєстрований в Полтаві як тимчасова переміщена особа, а з грудня 2022 по 01.03.2023 - фактично проживав у смт. Нова Водолага, а отже, фактично не мав можливості кожного робочого дня приходити на робоче місце та виконувати роботу. Вважає, що вимоги щодо стягнення з Держмолодьжитла та Харківського регіонального управління Держмолодьжитла солідарно на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 107400 грн за період з 01.04.2022 по 31.01.2023, зобов`язання відповідачів перерахувати страхові внески за цей період за Позивача до Пенсійного фонду України є неправомірною з огляду на наступне. По-перше, солідарна відповідальність - один із різновидів цивільно-правової відповідальності. Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом чи договором. КЗпП та ЦК України не передбачена солідарна відповідальність юридичної особи, яка перебуває в стані реорганізації, та юридичної особи, до якої ця особа в майбутньому має бути приєднана в результаті реорганізації. По-друге, Держмолодьжитло (код згідно з ЄДРПОУ 20033504) є окремою юридичною особою. Харківське регіональне управління (код згідно з ЄДРПОУ 24478172) згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) так само є окремою юридичною особою. Наказом Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 «Про деякі питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» передбачена реорганізація юридичної особи - Харківського регіонального управління Держмолодьжитла шляхом його приєднання до Держмолодьжитла. Відповідно до наказу Мінрегіону від 29.11.2022 № 227 «Про утворення комісій з припинення юридичних осіб» створена комісія з припинення діяльності Харківського регіонального управління Держмолодьжитла . 07.12.2022 в ЄДР внесено відомості про рішення щодо припинення юридичної особи - Харківського регіонального управління Держмолодьжитла. Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. На даний час процедуру реорганізації Харківського регіонального управління не завершено, відомості про його припинення шляхом приєднання до Держмолодьжитла до ЄДР не внесено, державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться в ЄДР щодо правонаступництва Держмолодьжитла, не здійснено. Отже, позивач у трудових відносинах з Держмолодьжитлом ніколи не перебував та не перебуває, будь-які вимоги до нього є неправомірними. Неправомірними та необґрунтованими є й вимоги позивача про визнання незаконним звільнення Позивача з посади економіста консультативно-кредитного відділу Харківського регіонального управління з 31.01.2023 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за наказом голови комісії з припинення діяльності Харківського регіонального управління від 31.01.2023 № 6-к, поновлення позивача на посаді економіста в Держмолодьжитлі, а також стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача середнього заробітку за період з 01.02.2023 по 31.03.2023 в сумі 21480 гри, та зобов`язання відповідачів перерахувати страхові внески за цей період за Позивача до Пенсійного фонду України. До того ж, позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою про визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді економіста в Держмолодьжитлі. Так, як відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відповідно до ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, голова комісії не лише має право видавати та підписувати накази про звільнення, а й зобов`язана це робити в рамках вжиття заходів щодо припинення юридичної особи. За інформацією Харківського регіонального управління, дійсно, директором Харківського регіонального управління було видано наказ №1-к від 02.01.2023 про оплату праці. Але до [PERSON] цей наказ жодного відношення не має, оскільки з ним на той момент дію трудового договору було призупинено. Крім того, як зазначило Харківське регіональне управління, позивачу не було запропоновано посади згідно з додатком 3 до рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол 117. Як зазначено самим позивачем в позові, переваження право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, саме з цієї причини і не було запропоновано. Стосовно переваги в залишенні на роботі особи, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком (п.2 ч.2 ст.43 КЗпП). Сестра (старша) не є членом сім`ї, до того ж, згідно даних особової справи Позивача у складі сім`ї [PERSON] зазначена 1 особа. Також, зі слів самого Позивача, у його сестри є чоловік та повнолітній син. Щодо дотримання процедури звільнення, то, за інформацією Харківського регіонального управління, 30.11.2022 на електрону адресу позивача « [INFO] » Харківським регіональним управлінням було направлено попередження про скорочення. Підтвердження доставки листа на електрону адресу: отримано в 16:05 та 16:30 30.11.2022 (копія підтвердження про отримання попередження 30.11.2022 в 16:05 та 16:30 (Gmail) додається). Аналогічний лист було направлено на адресу проживання [PERSON] , (зазначену в його особистої справи): [ADDRESS] , рекомендованим листом Укрпоштою. На електрону адресу позивача « [INFO] » 16.01.2023 Харківським регіональним управлінням було направлено лист від 13.01.2023 вих. 19/01-02, повідомлення про доставку листа надійшло на нашу електронну адресу о 16:17 16.01.2023. Аналогічний лист також було направлено кур`єром «Нової пошти» 16.01.2023 на домашню адресу. За повідомленням служби доставки «Нової пошти», здійснити доставку не було можливості, в зв`язку з неможливістю зв`язатись за номером телефону [PERSON] протягом кількох днів (копії документів знаходиться в матеріалах справи). В даному листі Харківське регіональне управління просило позивача узгодити час і місце зустрічі для вручення 31.01.2023 всіх необхідних документів щодо скорочення (копія листа знаходиться в матеріалах справи). Всі звернення Харківського регіонального управління до позивача, як за електронною адресою, телефоном та адресою проживання на протязі 3-х місяців позивач ігнорував, та не повідомляв роботодавця про своє місце перебування, хоча згідно ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з ним не було припинено трудові відносини. 31.01.2023 був складено акт про неявку позивача для ознайомлення з наказом про звільнення і прийнято рішення про відправлення Укрпоштою документів з описом на адресу [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що в середини листопада 2022 року під час поїздки з м. Полтави до м. Харкова і зворотно до м. Полтави був забутий мобільний телефон, на якому була електронна пошта і до цих пір він його не отримав, документально не підтверджено. Натомість 15.11.2022 позивач написав скаргу на адресу Держмолодьжитла зі своєї електронної адреси « [INFO] », а 15.12.2022 на цю ж адресу отримав відповідь від Держмолодьжитла на свою скаргу. Тобто доступ до цієї електронної пошти, починаючи з 15.11.2022 Позивач мав та користувався нею. Натоміть, отримавши кошти на свою картку, належні йому при звільненні 30.01.2023, позивач 22.02.2023 у своїй заяві на адресу Харківського регіонального управління поцікавився, що це за кошти та повідомив про зміну місця проживання та адреси електронної пошти. Відповідь на це звернення Харківським регіональним управлінням Держмолодьжитла була повторно надіслана на електронну адресу Позивача «bondpp77@ukr.net» інформація про належні виплати при звільненні (розрахунок листок по заробітній платі за січень 2023), що знаходиться в матеріалах справи разом з позовною заявою. Розрахунок листок по заробітній платі за січень 2023 позивачем отримано разом листом від 31.01.2023 № 53/0V02 як додаток. Оскільки Харківське регіональне управління Держмолодьжитла з 07.12.2022 перебуває в стані припинення, штатний розпис цієї юридичної особи на 2023 рік не затверджений, будь-які посади у ній відсутні. В процесі припинення Харківського регіонального управління Держмолодьтжитла всі його працівники були звільнені, деякі - на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - у зв`язку із переведенням працівника, за його згодою, в іншу установу (Держмолодьжитло). При цьому голова комісії з припинення Харківського регіонального управління Держмолодьжитла приймала рішення лише про звільнення працівників з посад Харківського регіонального управління Держмолодьжитла. Рішення про прийняття на роботу деяких працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла приймав керівник (голова правління) Держмолодьжитла як окремої юридичної особи. Позивач у трудових відносинах з Держмолодьжитлом ніколи не перебував та не перебуває. З огляду на вищенаведене наказ голови комісії з припинення діяльності Харківського регіонального управління від 31.01.2023 № 6-к відповідає вимогам закону; будь-які зобов`язання щодо прийняття на роботу позивача у Держмолодьжитла відсутні. КЗпП та ЦК України не передбачена солідарна відповідальність юридичної особи, яка перебуває в стані реорганізації, та юридичної особи, до якої ця особа в майбутньому має бути приєднана в результаті реорганізації. На даний час процедуру реорганізації Харківського регіонального управління не завершено, відомості про його припинення шляхом приєднання до Держмолодьжитла до ЄДР не внесено, державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться в ЄДР щодо правонаступництва Держмолодьжитла, не здійснено. Отже, позивач у трудових відносинах з Держмолодьжитлом ніколи не перебував та не перебуває. Тому будь-які зобов`язання щодо прийняття на роботу позивача, здійснення йому будь-яких виплат тощо у Держмолодьжитла відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З наведеного вище вбачається, що копію наказу про звільнення було вперше надіслано позивачу 30.01.2023, а також 31.01.2023 листом від 31.01.2023 № 53/01-02 було надіслано через Укрпошту копію наказу про звільнення від 31.01.2023 № 6-к, наказ про звільнення від 31.01.2023 № 6-к, інформація про належні виплати при звільненні (розрахунок листок по заробітній платі за січень 2023), підтвердженням чого свідчить накладна від 31.01.2023, опис вкладення від 31.01.2023, повідомлення про вручення поштового відправлення від 31.01.2023 та копія конверту, що додаються. Вдруге, у відповідь на його звернення від 22.02.2023 - було надіслано на його електронну адресу « [INFO] ». Натомість до суду з вимогою про визнання незаконним звільнення позивач звернувся лише 07.04.2023, тобто з пропуском 1-місячного строку. Неправомірними є й вимоги щодо стягнення з Держмолодьжитла, а також Харківського регіонального управління Держмолодьжитла солідарно на користь Позивача заборгованості із заробітної плати за період з 10.03.2022 по 31.03.2022 в сумі 8694,31 грн та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 21991,49 грн. Крім того, як зазначалось вище, процедура реорганізації Харківського регіонального управління не завершена, відомості про його припинення шляхом приєднання до Держмолодьжитла до ЄДР не внесено, державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться в ЄДР щодо правонаступництва Держмолодьжитла, не здійснено. З огляду на наведене, вимоги до Держмолодьжитла є неправомірними. Щодо не нарахування позивачу заробітної плати за період з 10.03.2022 по 31.03.2022 слід також зазначити, що за інформацією Харківського регіонального управління, позивач з 06.01.2021 по 09.03.2022 (більше року) безперервно знаходився на лікарняних та відпустках ( у т.ч. невикористаних). Зокрема на підставі заяв позивача, згідно наказу Харківського регіонального управління від 09.02.2022р. №6-К йому було надано відпустку на 14 днів з 11.02.2022 по 24.02.2022, згідно наказу від 02.12.2021 № 50-К - відпустку терміном на 7 днів з 07.12.2021, 10.12.2021 та з 13.12.2021 по 15.12.2021. Згідно наказу від 02.12.2021. № 49-К було подовжено відпустку на 2 дні, а саме на 03.12.2021 та на 06.12.2021 (але 06.12.2021 знаходися на лікарняному). Відпускні були виплачені в належні терміни. Але в той саме час позивач перебував на лікарняному (копії наказів та перлік (інформація) з сайту ПФУ лікарняних є в матеріалах справи). Таким чином станом на 10.03.2022р. кількість наданих та оплачених днів відпустки не було реалізована і становила 22 дні. Заяви про перенесення відпустки на той час від позивача не надходило. Згідно ст.11 Закону України «Про відпустки» щорічно відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі - тимчасової непрацездатності працівника... Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період настали під час її використання , то невикористання частина надається після закінчення дії причин, які її перервали.... Саме тому, згідно з розпорядженням директора Харківського регіонального управління від 09.03.2022р. позивачу було продовжено щорічну відпустку. З огляду й на наведене вимога щодо стягнення з Харківського регіонального управління на користь Позивача заборгованості із заробітної плати за період з 10.03.2022 по 31.03.2022 і є неправомірною. Щодо стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 21991,49 грн також слід зазначити, що за інформацією Харківського регіонального управління, станом на 01.02.2023. позивачу були надані усі відпустки належні йому, згідно з законодавством за період роботи з 02.11.2007 по 31.03.2022 (до призупинення дії трудового договору, згідно з наказом від 30.03.2022 №8-К. (Закон України «Про відпустки» не містить підстави як призупинення трудового договору для зарахування до стану роботи для щорічної основної відпустки). Стосовно цього питання та з інших питань додержання вимог законодавством про працю за період роботи позивача в Харківському регіональному управлінні позивач, як повідомило Харківське регіональне управління, неодноразово звертався зі скаргами до Головного управління Держпраці у Харківській області. Саме з цього приводу у Харківському регіональному управлінні було проведено 2 позапланові перевірки у березні та листопаді 2021р. За результатам перевірок було складені акти, приписи про усунення порушень, які було виконано . Додатково Харківське регіональне управління повідомило, що за період роботи позивача в Харківському регіональному управлінні планова кількість днів відпустки складає 410 днів (02.11,2007р. по 31.03.2022р.) фактично надано та сплачено, згідно заяв та наказів -417 днів. Таким чином при звільненні 31.01.2023р. з нарахованих виплат передбачених при звільненні була утримана сума відпускних за 7 днів. Згідно ст. 10 Закону України «Про відпустки» щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються: особам з інвалідністю, тобто без врахування графіку відпусток. Але щорічна відпустка надається працівнику за заявою працівника. На всі заяви позивача щодо надання щорічних відпусток було видано відповідні накази, тобто жодного разу йому не було відмовлено в наданні відпусток за його бажанням. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. Таким чином вимога позивача щодо стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 21991,49 грн з огляду на вищевказане є безпідставною та неправомірною. З огляду на вищенаведене неправомірною та безпідставною є й вимоги позивача щодо стягнення з Держмолодьжитла, а також Харківського регіонального управління Держмолодьжитла солідарно на користь позивача моральної шкоди в сумі 75000 грн. Крім того, розмір заявленої позивачем моральної шкоди є необґрунтованим. Позивач зазначає Комісію з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Алферової Н.М. як відповідача по справі. Проте відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст. 24 ЦК України). Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (ч. 1 ст. 80 ЦК України). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 105 ЦК України: учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи; до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Отже, Комісія з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не є ні фізичною особою, ні юридичною особою. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 2 ст. 48 ЦПК України, комісія з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Алферової Н.М. не може бути співвідповідачем. Враховуючи вище зазначене, просять суд позов позивача залишити без задоволення. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.04.2023 позовна заява залишена без руху. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 після усунення недоліків, відкрито провадження за вищезазначеною позовною заявою, розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін про час та місце судового засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.05.2023 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, які просять суд задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав свої заперечення, просить суд відмовити в задоволені позову. Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, позивача по справі, [PERSON] , з 2007 по 31 січня 2023 року знаходився в трудових відносинах з Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на посаді економіста консультаційно -кредитного відділу (а.с.34 , 282т.1); Позивач, [PERSON] , з 01.06.2007 по 31.05.2017 має 2 групу інвалідності, а з 01.06.2017 по 20.05.2024 - 3 групу інвалідності, що підтверджується довідками МСЕК серія ХАР-06 № 016691 від 30.05.2007, серія ХАР-07 № 017394 від 11.06.2008, серія ХАР-08 № 005270 від 20.05.2009, серія 10 ААА № 628269 від 25.07.2011, серія 10 ААВ № 638159 від 05.06.2013, серія 12 ААА № 101505 від 08.06.2015, серія 12 ААА № 470670 від 31.05.2017, серія 12 ААБ № 270053 від 06.11.2019, серія 12 ААБ № 523679 від 17.06.2021 (а.с.20-28 т.1); Відповідно до довідки від 30.04.2022 № 1603-5001464977 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 256 т.1); Згідно п.п.1.1 п.1 Положення про Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі регіонального управління Держмолодьжитла), ідентифікаційний код- 24478172, є підрозділом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі Держмолодьжитло) та є юридичною особою, що діє відповідно до Статуту Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Відповідно до п.п.1.2 п.1 Положення, Засновником регіонального управління Держмолодьжитла є Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». П.п.1.9 п.1 зазначеного Положення передбачає, що Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не відповідає по зобов`язаннях його Засновника. Засновник не відповідає по зобов`язанням регіонального управління Держмолодьжитла. (а.с.189-196 т.3); Наказом Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 28.02.2022 за № 7-К , у в зв`язку з веденням режиму воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2025 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України про затвердження Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні», згідно положень ст.34 та ст.113 Кодексу законів про працю України», смт.12 Закону України «Про оплату праці», ст.6 Закону України «Про охорону праці» та з метою збереження життя і здоров`я працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла, захисту їх законних прав та інтересів, встановлено простій у роботі працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла (а.с.176 т.3); Наказом Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 30.03.2022 за № 8-К, відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у зв`язку з військвою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи працівником ХРУ Держмолодьжитла - [PERSON] , що займає посаду економіста консультаційно-кредитного відділу, останньому зупинено дію трудового договору з 01.04.2022 до завершення строку дії воєнного стану в Україні (а.с.48 т.1); Згідно протоколу засідання правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 03.10.2022 протокол № 117, прийняте рішення про реорганізацію шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в тому числі Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»; затверджена гранична численність працівників, організаційної структури Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та її відділень, які плануються ввести в дію з 15.12.2022р.; утворення територіально відокремлених без балансових структурних підрозділів-відділень Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в тому числі відділення Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» «Харківське регіональне управління»; підготовки проекту штатного розпису та Зведеного кошторису на утримання для забезпечення структурної діяльності Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на 2023 рік, в тому числі відділення Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» «Харківське регіональне управління». Відповідно до додатків № № 1, 2,3 на виконання рішення правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 03.10.2022 протокол № 117, гранична численність працівників Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»(центральний офіс) становить 62 од., відділення держмолодьжитла - 108 од., з яких 6 од. відділення Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» «Харківське регіональне управління», що підтверджується затвердженою Структурою Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ті її відділень. Щодо Переліку та граничної численності посад відділень держмолодьжитло, та він має наступні посади: начальник відділення, заступник начальника відділення, менеджер у сфері надання кредитів, головний економіст, економіст, інспектор кредитний/Фахівець (а.с.90-103 т.2); Наказом Міністерства розвитку громадян та території України за № 207 від 10.11.2022 «Про деякі питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому фонду», збільшений статутний капітал Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому фонду» та реорганізоване Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (а.с.191 т.1); Наказом Міністерства розвитку громадян та території України за № 227 від 29.11.2022 «Про утворення комісії з припинення юридичних осіб» утворена комісія з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», з визначенням складу комісії: голова комісії - Алферова Н.М. , члени комісії- [PERSON] , [PERSON] (діяльності а.с.195-199 т.1); Наказом Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 29.11.2022 № 33-к, на виконання рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол № 117 та наказу Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 «Про деякі питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому фонду» до відома працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла доводиться про реорганізацією регіональних управлінь та їх прийняття на роботу до відділень Держмолодьжитло, до 30 листопада 2022 року попередити працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла про їх наступне вивільнення засобами електронного зв`язку, враховуючи військовий стан в країні; запропоновано працівникам Харківського регіонального управління Держмолодьжитла пропозиції та перелік посад відповідно за переліком та граничною численністю згідно з додатком 3 до рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол № 117; надано Держмолодьжитлу перелік осіб, яких, пропонується призначити на відповідні посади відділень з урахуванням дотримання кваліфікаційних вимог до відповідних посад (а.с.175т.1); Наказом Міністерства розвитку громадян та території України за № 261 від 15.12.2022 «Про внесення змін до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 29 листопада 2022 року № 227», до складу комісії з припинення діяльності Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», уведена [PERSON] (а.с.200-203 т.1); Відповідно до листа Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 30.11.2022 вих.№ 423/01-05, заступника голови правління, на виконання рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022р. протокол № 117, проінформовано про попередження, 29 листопада 2022р., усіх працівників Харківського регіонального управління Держмолодьжитла засобами електронного зв`язку про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією, пропозицію до переліку та кількості посад Харківського відділення Держмолодьжитла та перелік осіб, яких пропонується призначити на відповідні посади Харківського відділення Держмолодьжитла(а.с.108-109 т.2); Своїм листом від 23.12.2022, Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» проінформувало Київську регіональну організацію профспілки працівників МЖК та КМС про те, що у зв`язку з припиненням діяльності 24 регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла звільненню підлягають їх працівники, у тому числі керівники. Завершити звільнення працівників у регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла планується до лютого 2023 року. Також скорочуються 4 посади в центральному офісі Держмолодьжитла. Про наступне звільнення працівники попереджені не менш ніж за 2 місяці до дня звільнення. Переважній більшості працівників регіональних управлінь/іпотечного центру Держмитжитла запропоновані посади у відповідних новоутворених відділеннях Держмолодьжитла. Всім працівникам центрального офісу Держмолодьжитла, чиї посади скорочуються, запропоновані відповідні вакантні посади, передбачені новою структурою Держмолодьжитла (а.с.197,198 т.2); У зв`язку з реорганізацією Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на підставі рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол № 117 та наказу Мінрегіону від 10.11.2022 № 207, позивача було проінформовано, що його посада з 31.01.2023 скорочується, що підтверджується попередженням про наступне звільнення, яке було направлено на електрону пошту та успішно доставлено сервером по адресу (relayed) яка належить позивачу (а.с.169,170 т.1); Крім того, на електрону адресу позивача [INFO] , 30.11.2022 був направлений лист з проханням підписати попередження та скан або фото (що зручніше) попередження та надіслати на електрону адресу начальнику ККВ Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (а.с.171 т.1); Відповідно до наказу № 1-к від 02.01.2023 Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінавнсової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», у зв`язку з реорганізацією регіональних правлінь та Іпотечниого центру в м. Київі та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом приєднання до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на підставі рішення правління Держмолодьжитла від 03.10.2022 протокол № 117 та наказу Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 та наказу Міністерства розвитку громадян та території України від 29.11.2022 № 227,

Outcome: dismissed