Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

01 липня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 28 листопада 2009 року між сторонами було укладено шлюб. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у подружжя відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя та різні сімейні цінності. У родині почали виникати сварки. Поступово різне відношення до сумісного життя призвело до віддалення між сторонами, вони перестали розуміти одне одного, зникло почуття кохання. У 2023 році відносини погіршилися, фактичні шлюбні стосунки між ними були припинені, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відсутнє порозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року провадження у справі було відкрито та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, але через канцелярію суду від позивачки та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 листопада 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 895, який зареєстрував Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає\~ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України\~передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2023 року, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved