Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У квітні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електродний суд» надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІЗІУМ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, згідно з якою позивач, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІЗІУМ» прострочену суму заборгованості в розмірі 44 252,90 грн. по сплаті щомісячних внесків співвласників житлових та нежитлових приміщень для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території та інших платежів співвласників станом на 18 червня 2025 року; 9 417,51 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01 вересня 2021 року по 31 травня 2025 року включно; 2 604,44 грн. - 3% річних за період прострочення з 21 серпня 2021 року по 18 червня 2025 року включно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСББ «Елізіум» здійснює управління житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м. в якій ОСББ «Елізіум» надає житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач користується наданими житлово-комунальними послугами, однак, плату за надані послуги вносить не в повному обсязі, в наслідок чого, у відповідача виникла заборгованість за період часу з 01 липня 2021 року по о 31 травня 2025 року, яка складає 44 252,90 грн. Оскільки, відповідач не виконують належним чином свої зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Крім того, позивач вважає, що оскільки, відповідач своєчасно не сплачує внески на утримання будинку, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України, підлягають стягненню: інфляційні втрати за період часу з 1 вересня 2021 року по 31 травня 2025 року у розмірі 9 417,51 грн. та 3% річних за період часу з 21 серпня 2021 року по 18 червня 2025 року у розмірі 2 604,44 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.06.2025 до суду надійшло клопотання позивача ОСББ «Елізіум» про розподіл судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 22.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій він просив провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 420594927 від 01.04.2025. Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Відповідно ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (ч.1 ст.4 зазначеного Закону). Як вбачається із копії статуту, ОСББ «Елізіум» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У відповідності до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «Елізіум» було прийнято рішення про визначення порядку сплати та розмірів внесків на утримання будинку. Згідно Протоколу №3 Загальних зборів членів ОСББ «Елізіум» від 14 березня 2019 року, прийнято рішення про затвердження розміру щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 14,94 грн. за кв.м. загальної площі. Внески мають сплачуватися кожним членом ОСББ «Елізіум» кожного місяця не пізніше 20-го числа. Протоколом №5 Загальних зборів членів ОСББ «Елізіум» від 14 листопада 2019 року, прийнято рішення про затвердження розрахунку за теплову енергію. Внески мають сплачуватися кожним членом ОСББ «Елізіум» кожного місяця не пізніше 20-го числа. Суду не було надано доказів, які б свідчили, що вищезазначені рішення Загальних зборів членів ОСББ «Елізіум» від 14 березня 2019 року та 14 листопада 2019 року були оскаржені чи скасовані, зокрема, в судовому порядку. Крім того, як зазначено у п.11 Розділу ІІІ Статуту ОСББ «Елізіум», рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення Загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку. Згідно ст.15 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За змістом статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Водночас, частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Частиною третьою статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. За правилами статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Отже, відповідно до положень частини першої статті 17, статті 20, частин шостої, сьомої, восьмої статті 22, частини четвертої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . При зверненні до суду з вищезазначеним позовом, позивач зазначив, що відповідач не сплачував щомісячні членські внески на утримання будинку та прибудинкової території, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 01 липня 2021 року по 18 червня 2025 року у розмірі 44 252,90 грн., яку відповідач не сплатив, про що свідчить наданий розрахунок до позовної заяви. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно ч.1, 4 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ч.1 ст.360 ЦК України). Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства відповідач не сплачував щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території (грошове зобов`язання) утворилася заборгованість за період часу з 01 липня 2021 року по 18 червня 2025 року у розмірі 44 252,90 грн. Доказів, які б свідчили, що з боку відповідача сплачено заборгованість по нарахованим інфляційним втратам за вказаний період часу з з 01 липня 2021 року по 18 червня 2025 року з боку відповідача суду надано не було. На підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України, враховуючи розрахунок наданий позивачем, який перевірено судом, у зв`язку з простроченням оплати внесків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСББ «Елізіум» 9 417,51 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01 вересня 2021 року по 31 травня 2025 року включно; 2 604,44 грн. - 3% річних за період прострочення з 21 серпня 2021 року по 18 червня 2025 року включно. З урахуванням вищезазначеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСББ «Елізіум» підлягають задоволенню. Щодо розподілу судовий витрат на професійну правничу допомогу позивача, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України?» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України`від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача ОСББ «Елізіум» - адвокатом Божком А.В. надано до суду: копію Договору про надання правничої допомоги № 80/23012024 від 23 січня 2024 року; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000539 від 10 червня 2019 року, виданого Радою адвокатів міста Києва на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва №294 від 20 травня 2019 року, копію рахунку №3/80/23012024 від 03 квітня 2025 року, виставленого адвокатом Божком Андрієм Володимировичем на підставі Договору про надання правової допомоги №80/23012024 від 23 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Божком Андрієм Володимировичем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Елізіум», копію належним чином завіреної платіжної інструкції №2010 від 18 квітня 2025 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Елізіум», копію акту про надання адвокатських послуг №3 від 18 червня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №80/23012024 від 23 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Божком Андрієм Володимировичем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Елізіум». Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved