Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~19 лютого 2025 року адвокат Каралюс Л.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ПАТ "НАСК "Оранта", [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 вересня 2024 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen\~Passat»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~на перехресті\~вул.\~Л.\~Лук`яненка та\~вул.\~Гірняцької у\~м.\~Нововолинську,\~рухаючись по\~другорядній дорозі,\~не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу і рухався по головній дорозі, та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] порушив п.16.11 ПДР України, як наслідок, суд визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Страховик, розглянувши страхову справу №24-03-16627 прийняв рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування, з урахуванням зносу автомобіля, у розмірі 45676,58 грн., які 07 листопада 2024 року [PERSON] отримала. Не погоджується з розміром та обґрунтуванням здійсненої ПАТ "НАСК "Оранта" страхової виплати за страховим випадком, оскільки згідно з висновком експерта №1029 від 24 вересня 2024 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 136029,69 грн., а вартість матеріального збитку завданого його власнику 78131,66 грн., тому сума недоплаченого страхового відшкодування становить 32455,08 грн. З огляду на те, що шкода завдана майну, згідно висновку експертного товарознавчого дослідження становить 136029,69 грн., тому просить суд різницю, а саме 57898,03 грн. стягнути з відповідача - винуватця ДТП [PERSON] . Також, зазначає, що позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода. Внаслідок ДТП позивач понесла сильні душевні хвилювання, вона зверталася до експерта, юриста, працівників СТО і втратила можливість на певний час вільно володіти та розпоряджатися автомобілем. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 32455,08 грн. страхового відшкодування, 8500 грн. понесених витрат за проведення експертизи, а з відповідача [PERSON] , як винуватця ДТП в користь [PERSON] просить стягнути 57898,03 грн. матеріальної шкоди, 2500 грн. франшизи, 5000 грн. моральної шкоди. У заяві від 11 вересня 2025 року позивач зменшила позовні вимоги до відповідача [PERSON] в частині стягнення з нього 2500 грн. франшизи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Каралюс Л.М. у судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог зазначив, що вимоги викладені у позовній заяві є підставними та повністю обґрунтованими. [PERSON] був повідомлений про проведення експертизи зі ініціативою позивача, підтвердженням чого є скріншоти повідомлень, що надіслані йому в соцмережі. Зазначив, що автомобіль позивача відремонтований, однак будь-яких доказів про вартість проведеного ремонту він не може, крім того йому невідомо чи ремонт автомобіля проводився із заміною деталей. Внаслідок ДТП порушився звичний ритм життя позивача, вона втратила можливість вільно володіти та розпоряджатися автомобілем, а тому є підставними її вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., що відповідає усталеній практиці. Позов з врахуванням зменшених позовних вимог до відповідача [PERSON] просив задоволити. Представник відповідача ПАТ "НАСК\~"Оранта" Атаманчук А.О. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві (а.с.72-77). Вказала на необгрунтованість та безпідставність вимог позивача. Після ДТП, 02 вересня 2024 року був проведений огляд пошкодженого ТЗ та складено протокол огляду автомобіля марки «Volkswagen\~Golf»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~із зазначенням\~можливих прихованих\~дефектів та\~з відміткою\~про наявність\~пошкоджень,\~що не\~відносяться до\~даної ДТП.\~При повторному\~огляді вищезазначеного\~ТЗ не\~було виявлено\~прихованих дефектів.Зазначила, що позивачем не надано жодних доказів належного проведення оцінки, огляду пошкодженого автомобіля, який проводив експерт Стасюк О.В. здійснений без повідомлення та участі представника страхової компанії та без участі винуватця ДТП [PERSON] , що є заінтересованими сторонами. Потерпіла - позивач замовила висновок експерта 18 вересня 2024 року, тобто до моменту прийняття страховою компанією рішення щодо виплати страхового відшкодування в межах встановлених строків, при цьому вартість матеріального збитку включає ПДВ, оскільки вказаний експертом додатковий код 23, що позначений на аркуші перевірки даних ремонтної калькуляції, згідно списку доступних до використання кодів із офіційного сайту "Аudatex" вказує на збільшення вартості запчастини. Крім того, відновлення бічної рами до попереднього робочого стану з технічної точки зору можливо шляхом ремонту, а тому є недоцільним замінювати цю деталь повністю. Наголосила на тому, що позивач позивається до винуватця ДТП та страхової компанії на підставі одного і того ж висновку експерта, відтак є необґрунтованою вимога про стягнення витрат за проведення експертизи виключно із страховика. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у позові за його безпідставністю. Представник [PERSON] зазначив та просив суд врахувати, що висновки експертів, зроблені на замовлення сторін (позивача та страхової компанії) суперечать один одному. Доказів того, що його довіритель викликався на огляди транспортного засобу та проведення експертиз ні позивачем, ні страховиком надані не були. Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик і оскільки стороною позивача не надано доказів щодо вартості ремонту (фактичної шкоди) та встановлення нових запчастин, тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди з винуватця ДТП. Наголосив на тому, що розмір судових витрат є завищеним, і з огляду на складність справи та виконаних адвокатом робіт, позивач вправі вимагати максимум 2000 грн. компенсації витрат понесених на правову допомогу. Допитаний у судовому засіданні експерт товарознавець [PERSON] пояснив, що він особисто проводив огляд пошкодженого ТЗ, і згідно інструкції, саме позивач (замовник) зобов`язаний повідомляти сторін про огляд. Підтвердив, що [PERSON] не був присутнім при огляді пошкодженого автомобіля. Зазначив, що в своїй роботі він використовував програму "Аudatex" та застосував нульовий коефіцієнт ПДВ до вартості деталей. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що за клопотанням страховика він робив експертизу по фототаблицям, без попереднього огляду транспортного засобу, з використанням програми "Аudatex". Вважає, що стійку, яка пошкоджена на 30 відсотків, доцільно і можнливо відремонтувати. Пошкодження ребер жорсткості виявлено не було (експертиза проводилася по фотографіям). Зазначив також, що до висновку не долучено одну сторінку з фототаблицями в кількості 6 штук, та просив врахувати, що інформація яка ним використовувалась була взята з Бюлетня автотоварознавця №136. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представників відповідачів, пояснення експертів, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно з долученою копією постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2024 року, відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с.8-9). З вказаної копії постанови судом встановлено, що 01 вересня 2024 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen\~Passat»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~на перехресті\~вул.\~Л.\~Лук`яненка та\~вул.\~Гірняцької у\~м.\~Нововолинську,\~рухаючись по\~другорядній дорозі,\~не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.24) автомобіль марки «Volkswagen Golf»», реєстраційний номер [NUMBER] , перебуває у власності позивача [PERSON] (а.с. 24). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника транспортного засобу марки «Volkswagen\~Passat»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (поліс №5648406) (а.с.7). У страховому договорі сторони обумовили, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн., розмір франшизи 2500 грн. У звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №77-D/15/14 від 14 жовтня 2024 року, що проведена за заявою НАСК «Оранта», зазначено наступне: вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження у ДТП, яке мало місце 01 вересня 2024 року, складає 48176,58 грн. без ПДВ на запасні частини та матеріали (з ПДВ 54588,9 грн. (а.с.34-38). До звіту суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] долучено: ремонтну калькуляцію (а.с.46-48), протокол огляду транспортного засобу від 02 вересня 2024 року (а.с.44), розрахунок страхового відшкодування (а.с.42), фототаблиці пошкодженого автомобіля (а.с.39-41). 07 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до страховика з заявою про виплату їй страхового відшкодування на підставі проведено звіту незалежного експерта №1029 від 24 вересня 2024 року (а.с.10). У долученому висновку експерта [PERSON] за №1029 від 24 вересня 2024 року (автотоварознавче дослідження проводилося на вимогу [PERSON] ) зазначається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 136029,69 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 78131,66 грн. (а.с.11-16). До висновку долучена калькуляція ремонту та відомості огляду від 18 вересня 2024 року. У цих відомостях зазначається, що при огляді присутня була [PERSON] (а.с.17-23). Доказів того, що відповідач [PERSON] та страхова компанія (її представник) повідомлялися про огляд ТЗ, який проводився 18 вересня 2024 року, суду, у визначений для подачі доказів строк, надано не було. Розглянувши висновок експерта №1029, страхова компанія не погодилася із визначеним розміром збитку, оскільки такий, на думку страховика, не відповідав наявним пошкодженням ТЗ внаслідок ДТП, а вартість шкоди була визначена експертом з врахуванням ПДВ на замінені запчастини. Зазначені твердження представника відповідача заслуговують на увагу, оскільки у протоколі (акті) огляду ТЗ від 02 вересня 2024 року, серед іншого зазначається, що пошкодження переднього бампера не відносяться до даної ДТП, вказано на необхідність додаткового огляду на предмет ходової частини та геометрії кузова. При огляді ТЗ позивач [PERSON] була присутньою (дистанційно) та жодних зауважень до нього не внесла. Крім того, огляд пошкодженого автомобіля, який проводив експерт Стасюк О.В. був здійснений у відсутності представника страхової компанії та [PERSON] , що підтвердив у своїх поясненнях в суді експерт. При цьому, суду не вдалося беззаперечно встановити ту обставину, що вартість збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля вирахувано без ПДВ, дані обставин не зазначаються у висновку (калькуляції ремонту) і не зрозуміло яким чином експерт застосував нульовий коефіцієнт ПДВ до запчастин які підлягають заміні, оскільки такої позначки до калькуляції не внесено. Так, згідно з пунктом\~196.1.3 статті\~196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із \-страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість пос\-луг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Водночас у разі, якщо придбання послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюватися без урахування сум податку на додану вартість. Відтак, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), у свою чергу, має бути платником податку на додану вартість, а таких позивач суду не надав. Разом з тим суд приходить до висновку, що позивач понесла фактичні витрати у зв`язку з ушкодженням належного\~їй автомобіля\~та здійснила\~його відновлювальний\~ремонт,\~однакзавдана їй майнова шкода у заявленому нею розмірі не була документально підтверджена, як і не підтверджено і оплату таких послуг платнику податків. Представник позивача у судовому засіданні неодноразово вказував, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] позивачем відремонтований, однак доказів щодо вартості ремонту, заміни і придбання нових деталей матеріали справи не містять і як зазначав сам представник позивача, не можуть бути надані суду. Також, представник позивача не заявляв до суду клопотання про проведення судової експертизи (повторної), що на думку суду підтвердити чи спростувати долучений позивачем висновок. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно пункту 22.1 ст.22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо\~потерпілому\~(іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Обґрунтовуючи позов про стягнення з відповідача [PERSON] суми у розмірі 57989,03 грн., позивач послався на те, що страхового відшкодування, виплаченого страховиком недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем, а тому [PERSON] зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. У даному випадку суд враховує і застосовує висновок про застосування норм\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, у подібних правовідносинах, у якому зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом №1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених\~Законом №1961-IV\~випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність,\~якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за\~Законом №1961-IV\~не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідник договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 6 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «СК «Країна», прийшов до висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних витрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. 12 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, прийняв постанову, в якій прийшов до таких висновків. Страховик (ПрАТ «Київський страховий дім») за договором страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Суд, при ухваленні рішення у справі, бере до уваги також ту обставину, що позивач зверталася до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування і отримала від страховика кошти в розмірі 45676,58 грн. (за виключенням франшизи). Однак представник відповідача на обгрунтування відзиву надав висновок експерта №528.25СЕ_СК від 09 квітня 2025 року (а.с.111-119), з яким погодився співвідповідач [PERSON] , що вказує на збільшення вартості матеріального збитку завданого власнику майна, внаслідок ДТП до 54588,90 грн., відтак різниця цих сум, за виключенням франшизи, підлягає стягненню з страхової компанії в користь потерпілої особи. Враховуючи те, що винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , \~потерпілій особі сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 45676,58 грн., цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», а ліміт за шкоду майну, з урахуванням розміру франшизи, відповідно до полісу №5648406 складає 160000 грн., позивач документально не підтвердила ринкову вартість виконаних ремонтних робіт із відновлення автомобіля, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині заявлених вимог до відповідача [PERSON] щодо відшкодування ним майнової шкоди. Моральну шкоду позивач обґрунтовує сильними душевними стражданнями, які вона понесла внаслідок ушкодження належного транспортного засобу та неможливістю його використання (в певний період часу). За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Свої моральні страждання позивач не підтвердила жодними належними і допустимими доказами, а сам по собі факт ДТП, ушкодження транспортного засобу та звернення для захисту своїх прав до суду, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП. Тобто вимога позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., з огляду на встановлені обставини, є повністю безпідставною і такими, що не підлягає задоволенню. Похідною від заявлених вимог є вимога позивача про стягнення з відповідача 8500 грн. витрат понесених за проведення експертизи №1029 від 24 вересня 2024 року і оскільки суд за відсутності доказів вартості ремонту ТЗ, не бере до уваги вказаний висновок, тому ця вимога позивача також не підлягає задоволенню. З врахуванням того, що суд частково задоволює вимоги позивача заявлені до ПАТ «НАСК «Оранта», суд пропорційно від задоволених позовних вимог стягує з ПАТ «НАСК «Оранта» в користь [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме 121,12 грн. судового збору (а.с.6). Оскільки у задоволенні позовних вимог до [PERSON] суд відмовляє повністю, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з цього відповідача, а покладаються на сторону позивача.

Outcome: approved