Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

12.03.2025 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява (вх. №851 від 12.03.2025) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 24000 грн. В обґрунтування\~позову представник\~позивача зазначив,\~що 02.02.2024\~ [PERSON] уклав\~із Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~договір позики\~№79598955.\~14.06.2021\~між ТОВ\~«1\~безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики №79598955 від 02.02.2024, укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконав, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 матеріали справи передані для розгляду судді Зері Ю.О. 03.06.2025 на запити суду від 13.03.2025 та 29.05.2025 (повторно) отримані відомості від Краснопільської селищної ради щодо місця реєстрації відповідача. Разом з тим рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/242/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.07.2025 матеріали справи № 578/242/25 (провадження 2/591/1877/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні на 26.08.2025 та був відкладений до 25.09.2025. Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляд справи за наявності підстав. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судових повісток, які отримав особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, викладену у позові, у судовому засіданні 25.09.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається\~матеріалів справи,\~ [PERSON] уклав\~із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №79598955 від 02.02.2024, підписанням якого відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informacya та беззастережно приєднався до умов Договору. Також матеріалами справи підтверджується, що 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики №79598955 від 02.02.2024, укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики в сумі 24000 грн, з яких 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18000 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно додаткової угоди №7 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 сторони домовились, що даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Як зазначає позивач, з моменту отримання права вимоги до відповідача ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань. Однак станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду [PERSON] так і не сплатив суму заборгованості, яка виникла через невиконання ним умов договору позики. Слід зазначити, що позивачем до позову не додано жодних доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач у встановленому порядку отримав одноразовий ідентифікатор, яким підписаний з його боку договір позики, а також факт перерахування коштів за договором відповідачеві. Крім того відсутні документи, що ідентифікують особу відповідача як позичальника, щоб підтвердити факт звернення до ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» з метою отримання позики. Розрахунок, складений позивачем, сам по собі не є доказом наявності боргу без інших доказів отримання [PERSON] кредитних коштів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з\~частиною першою\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця або на його офіційному сайті, доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак як встановлено судом у ході розгляду справи, позивачем не надано жодного доказу, який би міг підтвердити факт передання відповідачеві коштів за договором від 02.02.2024. Також відповідних клопотань про витребування доказів від позивача не надходило. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Особа не може відступити право вимоги, яке їй не належить. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514\~ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, який суд враховує на підставі частини четвертої статті 263\~ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення договору та прострочення відповідачем як позичальником зобов`язання, факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем не додано жодних доказів передання відповідачу коштів за договором позики від 02.02.2024. Розрахунок,\~складений позивачем,\~сам по\~собі не\~є доказом\~наявності боргу\~без інших\~доказів отримання\~ [PERSON] \~таких коштів.\~Судом також\~встановлено відсутність\~документів,\~що ідентифікують\~особу відповідача\~як позичальника,\~щоб підтвердити\~факт звернення\~до ТОВ\~«1\~безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~для отримання\~позики,\~а також\~отримання ним\~одноразового ідентифікатора\~для підписання\~договору. На підтвердження існування заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором позики у розмірі 24000 грн від 02.02.2024, з яких 6000 грн сума заборгованості як основного боргу, 18000 грн сума заборгованості за відсотками у справі наявний тільки розрахунок, складений позивачем. При цьому слід зазначити, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. Проте у матеріалах даної справи відсутні виписки з карткового рахунку відповідача, а також будь-які інші докази, на підставі яких суд мав би можливість з`ясувати факт отримання відповідачем коштів, встановити факти витрачання та повернення кредитних коштів. Наявність одного лише розрахунку заборгованості за договором позики не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити розмір заборгованості та правильність її визначення. Більше того, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики №79598955 від 02.02.2024 здійснений лише з моменту укладення позивачем договору факторингу, а не безпосередньо з моменту укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики, що позбавляє суд можливості в повній мірі здійснити правильність проведених позивачем розрахунків, в тому числі нарахування відсотків. Наданий позивачем у якості доказу витяг з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 також не є достатнім доказом на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором та його розміру. Відтак за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що заборгованість відповідача дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення ним умов договору позики, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів». За таких підстав суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. У зв`язку\~з відмовою\~у задоволенні\~позовних вимог\~відповідно до\~положень статті 141\~ЦПК України суд залишає за позивачем понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed