Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

07 травня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Ничик А. В. з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.05.2025 справу передано за підсудністю до Хорольського районного суду Полтавської області. У позовній заяві представник позивача - адвокат Ничик А. В. зазначила, що з 17 червня 2023 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2023 року (актовий запис № 67). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує на відсутність взаєморозуміння та поваги, наявність різних поглядів на життя. Подальше спільне життя вважає неможливим, сім`я існує формально, сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ничик А. В. у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] у засідання не з`явився, з невідових суду причин, належно був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Конверт про невручення повернувся до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно із пунктом четвертим частини восьмої статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 1), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2023 року (актовий запис № 67). Відповідно до статей 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до статті 109 СК Україн шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд, здійснивши оцінку доказів, що містяться у матеріалах справи, встановив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові й поваги одне до одного, кожен проживає окремо та спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини припинені. Подальше спільне проживання подружжя зі збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. При цьому суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 07 травня 2025 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не зверталися, а тому суд доходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилась позивачем.

Outcome: approved