Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

В травні 2025 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2500 грн, судовий збір в сумі 1211,2 грн та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 16352 грн. Позов обґрунтований тим, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування № 21017209 від 28.07.2023 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну транспортним засобом - Porsche Cayenne держ. номер - [NUMBER] . Так, 31 жовтня 2023 року на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченка, 216 вул.Шевченка, 189-А в с.Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Aveo», днзАЕ7429АН під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби, зокрема автомобіль «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку. Згідно Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2023 року по справі № 369/18877/23, 31 жовтня 2023 року о 09:20 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченка, 216 вул.Шевченка 189-А в с.Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, при виїзді з другорядної дороги не надав дорогу автомобілю «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого трапилось їх зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. У судовому засіданні водій [PERSON] вину в порушенні п.16.11 ПДР України визнав повністю. Винуватцем ДТП є [PERSON] . Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] був організований огляд автомобіля. Згідно Рахунку-фактури № АКС-002504 від 14.11.2023 року та Акту виконаних робіт № АКТО2302641 від 20.12.2023 року загальна вартість ремонту автомобіля «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] склала - 71 801,19 грн. Факт ДТП 31 жовтня 2023 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2327425-1. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст.108 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 71 801,19 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 71 801,19 грн, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 31 жовтня 2023 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме - 71 801,19 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo», днз [NUMBER] , була забезпечена за договором (полісом) ЕР/ 215095318, ПАТ "HACK "ОРАНТА" з франшизою в розмірі: 2500 грн, то на відповідача законодавством покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми. 15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 21017209 від 28.07.2023 року. В розумінні статей Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент ДТП, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати франшизу, визначену договором (полісом) ЕР/ 215095318 в розмірі: 2 500,00 грн. З метою досудового врегулювання спору 25.04.2024 року відповідачу було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить фіскальний чек від 15.05.2024 року (відстеження рекомендованого листа 0101510740441), але відповідач не проводив ніяких платежів. В зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16). Ухвалою суду від 28.05.2025 року по справі було відкрито провадження та було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач про\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~повідомлений належним\~чином.\~Заперечень від\~представника позивача\~щодо розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження,\~не надходило. Від відповідача [PERSON] 10.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що згідно заявлених вимог позивач просить стягнути з нього на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2500 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16352, 00 грн. Відповідач зауважує, що дійсно 31.10.2023 року на перехресті доріг Шевченка, 216, вул.Шевченка, 189 А в с.Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області мало місце ДТП за участю транспортного засобу під його керуванням та транспортним засобом під керуванням позивача. За постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Згідно страхового полісу, укладено між відповідачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 11.06.2023 року № 215095318, в договорі визначена цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу Chevrolet Aveo д.р.н. [NUMBER] із франшизою 2500 грн. Тобто, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] франшизи, яка передбачена договором (страховим полісом), відповідачем не оскаржується, оскільки сума франшизи була обумовлена цим договором. Строк дії договору до 12.06.2024 року. Відповідач просить суд врахувати, що сума позовних вимог є очевидною, оскільки була обумовлена франшизою виходячи із страхового полісу № 215095318 від 13.06.2023 року. При цьому, відповідач просить суд акцентувати свою увагу на те, що сума витрат на правову допомогу значно завищена, оформлення позову не потребує багато часу, оскільки фактично спір відсутній між сторонами, бланк позову про стягнення регресу є фактично бланкетним, мається у вільному доступі в мережі інтернет, крім того сума витрат на правову допомогу у розмірі 16352 грн. не співмірна із ціною позовних вимог - 2500 грн. На думку відповідача, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач звертає увагу суду, що надані представником позивача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу не є достатніми доказами таких витрат, та за цих підстав у задоволенні стягнення з відповідача даних витрат він просить відмовити у повному обсязі. 17 червня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених витрат, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення певних дій, зокрема, щодо подання безпідставних заяв та клопотань. Крім того, представник позивача звертає увагу суду, що вартість послуг адвоката у Києві може значно відрізнятися в залежності від складності справи, досвіду адвоката та інших факторів. Загалом, ціни можуть коливатися від 3000 грн за годину роботи для нескладних справ до 4000 грн і більше за судові засідання, а також можуть бути встановлені інші тарифи для різних видів послуг. Представником позивача на підтвердження фактично понесених витрат було надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 25-05 від 25.05.2024 року, додаткову угоду №1501, Акт приймання - передачі правової (правничої) допомоги від 15.01.2025 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25-05 від 25.05.2024 року, та докази сплати вартості правової (правничої) допомоги. Також, на думку представника позивача, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом, 31 жовтня 2023 року о 09:20 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», днз [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченка, 216 вул.Шевченка 189-А в с.Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, при виїзді з другорядної дороги не надав дорогу автомобілю «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого трапилось їх зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2023, справа №369/18877/23, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова не оскаржена та набрала законної сили 15.12.2023 року (а.с.39). Відповідно до\~ст.82 ЦПК України постанова\~по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. 28.07.2023 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] (а.с.16-22). Транспортний засіб «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №215095318 у ПАТ «HACK «ОРАНТА» (а.с.40). Власник автомобіля «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ВУCO» із заявою на виплату страхового відшкодування. 31.10.2023 оцінювачем (спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено огляд транспортного засобу «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , щодо пошкоджень, завданих внаслідок ДТП від 31.10.2023 року та складено Акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату (а.с.23-24). Згідно рахунку-фактури №АСК-002504 від 14.11.2023 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] , склала 71801,87 грн. (а.с.30,31). Факт ДТП від 31.10.2023 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2327425-1 від 17.11.2023 року (а.с.32). На підставі страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) у сумі 71801,19 грн, що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування згідно страхового акту №2327425-1 від 17.11.2023 (а.с.33). Як вбачається з платіжної інструкції №55386 від 17.11.2023 року, сума страхового відшкодування у загальній сумі 71801,19 грн була перерахована на рахунок ДП «Авто-Київ», де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу «Porsche Cayenne», днз [NUMBER] . Вирішуючи спір суд виходить з таких норм законодавства, застосовуючи їх до правовідносин, що виникли. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент ДТП, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Законом України «Про страхування»\~визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі\~ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. У відповідності до п.36.6 ст.36. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент ДТП страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.92 ЗУ «Про страхування», страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Відповідно до ст.94 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування. Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Разом з тим згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.993 Цивільного кодексу України та ст.108 Закону України «Про страхування» до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. 15 квітня 2024 ПАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) уклали Договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти (а.с.9-13). Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, 25.04.2024 року відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків у порядку регресу №2006680 та повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.41-42). Суд, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що відповідач добровільно суму франшизи на користь позивача не сплатив та не заперечував у відзиві проти задоволення позовних вимог в частині стягнення суми франшизи, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми франшизи в розмірі 2500,00 грн. Тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 1211,2 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16352 грн суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору №25-05 про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2024 року; копію додаткової угоди №1501 від 15.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якої ФОП « [PERSON] » отримав від АО «Адвокатус» послуги вартістю 16352 грн; платіжну інструкцію від 15.01.2025 року про сплату на користь АО «Адвокатус» 16352 грн; виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб; ордер про надання правничої допомоги від 25.05.2024 року (а.с.43-48). З платіжної інструкції від 15.01.2025 року вбачається, що [PERSON] було сплачено 16352 грн згідно додаткової угоди №1501/Акту прийому передачі правової допомоги від 15.01.2025 року (а.с.46). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 16352 грн, суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial