Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Представник [PERSON] \~- адвокат Осипенко А.В. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (раніше - Вольф) Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №4329, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ (з 24 грудня 2018 року змінилась назва на Акціонерне товариство) «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 19870,64 грн. Про факт існування оскаржуваного виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження щодо себе вона дізналась від свого представника адвоката Осипенко А.В., який ознайомився 01 вересня 2025 року з матеріалами виконавчого провадження. Вважає, що виконавчий напис №4329 від 23 травня 2018 року вчинено з порушеннями норм ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.1. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог розрахована неправильно; сума грошових вимог не є безспірною; про існування заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від відповідача вона не отримувала; кредитний договір з відповідачем не укладала; кредитний договір не нотаріально посвідчений; відповідачем не було подано нотаріусу документи, визначені п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, а тому вважає, що виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. 26 липня 2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків на цей час) Т.Л. було відкрито виконавче провадження №56840377 щодо примусового виконання виконавчого напису №4329 від 23 травня 2018 року, який видав приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. про стягнення з позивачки заборгованості у розмірі 19870,64 грн. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4329 від 23 травня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства (на цей час Акціонерне товариство) «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 19870,64 грн. та судовий збір. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Позивач та його представник адвокат Осипенко А.В. в судове засідання не з`явились, представник через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити. Представник відповідача АТ "Перший Український Міжнародний Банк" Марущак О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог /а.с.24/, в якій просив задовільнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем, справу розглянути без участі представника банку за наявними в справі матеріалами. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином /а.с.36/, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (раніше - Вольф) Т.Л. в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином /а.с.36/, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. На підставі ст.ст.211, 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У судовому засіданні встановлені судом наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 13 червня 2014 року між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, що підтверджується пропозицією укласти договори (оферта) /а.с.14, оберт/. 23 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було винесено виконавчий напис за №4329 щодо стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №GP-6461069 від 13 червня 2014 року, укладеним нею із АТ "Банк Ренесанс капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", заборгованості за період з 15 травня 2017 року по 15 травня 2018 року в розмірі 19870,64 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12318,02 грн., прострочена заборгованість за комісією - 5764,88 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1787,74 грн. та стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 430,00 грн., що підтверджується копією виконавчого напису /а.с.15/. Відповідач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (раніше - Вольф) Т.Л. із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса №4329 від 23 травня 2018 року були винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56840377 від 26 липня 2018 року /а.с.12/ та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 травня 2024 року /а.с. 13/. 24 грудня 2018 року змінилась назва відповідача з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» /а.с.16, 17-18/. 09 березня 2022 року позивач [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 11/. За загальним правилом /ст.15,16 ЦК України/, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутись до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п.2.1 п.2 Гл.16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Гл.16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листорада 2014 р. №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Так, зазначена постанова КМУ №662, якою вносилис зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021р. у справі №910/10374/17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). П.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було надано письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, яку позичальник не отримував. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. Доказів на підтвердження надання нотаріально завіреної копії кредитного договору приватному нотаріусу відповідачем також не надано. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п.23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно зі ст.76 ЦПК України, докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Таким чином, встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у відсутності на час пред`явлення вимоги спору, чим порушено п.2.3 п.2, п.3 Гл.16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». З увагою на викладене та на факт визнання відповідачем позовних вимог, виконавчий напис нотаріуса в даному випадку має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується ч.1 ст.142 ЦПК України, якою передбачено, що, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тому 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 484,48 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а решту судового збору у розмірі 50% від сплаченої суми, що також становить 484,48 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved