Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

До Хаджибейського районного суду м. Одеси 21 липня 2025 року звернулось із позовом Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] , за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 97449,64 гривень, а також судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство Банк Ренесанс Капітал припинив свою діяльність шляхом приєднання до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір від 18.08.2011 №26253018472114 на суму 3000, 00 грн., який згодом було підвищено кредитодавцем до 54200, 00 грн. наступними лімітами: -18.08.2011 року 3000, 00 грн.; -20.12.2011 року до 4000, 00 грн.; -21.06.2013 року до 6000, 00 грн.; -09.11.2013 року до 8400, 00 грн.; -23.04.2014 року до 10300, 00 грн.; -20.11.2014 року до 12800, 00 грн.; -26.08.2015 року до 15300, 00 грн.; -11.11.2015 року до 17800, 00 грн.; -03.02.2016 року до 18900, 00 грн.; -06.12.2017 року до 26900, 00 грн.; -13.04.2018 року до 29900, 00 грн.; -14.08.2018 року до 32900, 00 грн.; -12.12.2018 року до 35900, 00 грн.; -03.04.2019 року до 38900, 00 грн.; -15.08.2019 року до 41800, 00 грн.; -11.12.2019 року до 44700,00 грн.; -29.05.2020 року до 47700, 00 грн.; -11.09.2020 року до 50000, 00 грн.; -27.02.2022 року до 45075, 00 грн.; -03.03.2022 року до 50000, 00 грн.; -26.05.2023 до 54200, 00 грн. 23.02.2022 року між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] , також було укладено кредитний договір №1002099363401 на суму -140005,00 грн. Відповідач не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Від так, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року склала по кредитному договору від 18.08.2011 року №26253018472114 на суму на суму 77469 (сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 98 коп., з яких: 54170,63 грн. заборгованість за кредитом; 23299, 35 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року по кредитному договору від 23.02.2022 року № 1002099363401склала на суму на суму 20819 (двадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 10 коп., з яких: 14005, 00 грн. заборгованість за кредитом; 3,59 грн. заборгованість за процентами та 6810, 51 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.03.2025 року склала 98289,08 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 23.07.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників до судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки до суду 19.08.2025 не повідомила та з заявою про відкладення розгляду справи не зверталась, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено перший кредитний договір від 18.08.2011 №26253018472114 на суму 3000, 00 грн., який згодом було підвищено до 54200, 00 грн. наступними лімітами: -18.08.2011 року 3000, 00 грн.; -20.12.2011 року до 4000, 00 грн.; -21.06.2013 року до 6000, 00 грн.; -09.11.2013 року до 8400, 00 грн.; -23.04.2014 року до 10300, 00 грн.; -20.11.2014 року до 12800, 00 грн.; -26.08.2015 року до 15300, 00 грн.; -11.11.2015 року до 17800, 00 грн.; -03.02.2016 року до 18900, 00 грн.; -06.12.2017 року до 26900, 00 грн.; -13.04.2018 року до 29900, 00 грн.; -14.08.2018 року до 32900, 00 грн.; -12.12.2018 року до 35900, 00 грн.; -03.04.2019 року до 38900, 00 грн.; -15.08.2019 року до 41800, 00 грн.; -11.12.2019 року до 44700,00 грн.; -29.05.2020 року до 47700, 00 грн.; -11.09.2020 року до 50000, 00 грн.; -27.02.2022 року до 45075, 00 грн.; -03.03.2022 року до 50000, 00 грн.; -26.05.2023 до 54200, 00 грн. 23.02.2022 між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] також, було укладено кредитний договір № 1002099363401, на суму -14005,00 грн. Як вбачається, відповідач не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином та довготривалий строк. Від так, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року склала по першому кредитному договору від 18.08.2011 року № 26253018472114, на суму на суму 77469 (сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 98 коп., з яких: 54170,63 грн. заборгованість за кредитом; 23299, 35 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року по другому кредитному договору від 23.02.2022 року № 1002099363401 склала - 20819 (двадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 10 коп., з яких: 14005, 00 грн. заборгованість за кредитом; 3,59 грн. заборгованість процентами та 6810, 51 грн. заборгованість за комісією. Згідно зі\~ст. 526 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~та ч. 10\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~позивач, як кредитодавець, має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, вбачається що відповідач не виконала свої кредитні зобов`язання належним чином. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.03.2025 року склала - 98289,08 грн. Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048, ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Отже, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних Доручень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі грошового зобов`язання, однак вже після прострочення виконання закінчення строку виконання основного зобов`язання. Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачкою умови кредитних договорів не виконувались, в передбачений умовами договору строк кредитні кошти не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи обставини справи, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими, в частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості, яка складається з суми боргу за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом, а в іншій частині позовних вимог - щодо стягнення заборгованості за комісією, необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Щодо стягнення суми заборгованості у сумі 6810,51 грн. за комісією, суд повідомляє про наступне. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу, включаючи дату ухвалення судового рішення. За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів. З системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачки на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості за комісією у сумі - 6810,51 грн. Тому, з огляду на зазначене суд дійшов висновку, що оскільки Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами від 18.08.2011 року № 26253018472114 та від 23.02.2022 року №1002099363401 належним чином не виконала, а тому з неї на користь кредитора АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» підлягає стягненню заборгованість: -по кредитному договору №26253018472114 від 18.08.2011 року, у сумі -77469, 98 грн., яка складається із заборгованості по загальному залишку за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі -54170,63 грн. та по відсотках 23299,35 грн.; -по кредитному договору №1002099363401 від 23.02.2022 року, у сумі 14008, 59 грн., яка складається із сум по загальному залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 14005,00 грн., та -3,59 грн -по загальному залишку заборгованості по відсотках. Таким чином суд дійшов висновку про те, що підлягає частковому стягненню сума за кредитними договорами від 18.08.2011 року №26253018472114 та від 23.02.2022 року №1002099363401 - 91487,57 грн., а в задоволені позову в частині щодо стягнення заборгованості за комісією у сумі 6810, 51 грн. - необхідно відмовити. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки Відповідачем факт отримання та не повернення грошових коштів за вказаним договором не спростовано, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1\~ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2254,55 грн., пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial