Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті останньої залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0.81 га, яке розташоване на території Великоцекпцевицької сільської ради (нині Антонівська сільська рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії РВ №061483. Заповіт відсутній. На час відкриття спадщини після [PERSON] , діяли положення щодо спадкування Цивільного кодексу 1963 року. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON] , позивач фактично прийняв спадщину, однак спадкову справу оформити не може, так як державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника земельної ділянки - [PERSON] . Просить визнати за ним право власності на дане спадкове майно, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області - 14.07.2025. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Належним чином повідомлений представник Антонівської сільської ради в судове засідання не з"явився, надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0.81 га, яке розташоване на території Великоцекпцевицької сільської ради (нині Антонівська сільська рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії РВ №061483. До правовідносин по спадкуванню її майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року. Так, згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] заповіт не залишила. Згідно із статтею 529 Цивільного кодексу України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. У відповідності до статті 548 ЦК 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п.3.4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Згідно довідки №1253 від 19 вересня 2013 року, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільської ради, [PERSON] , 1930 року народження, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.07.1930 по 28.03.2001 , до дня смерті. Проживала і була зареєстрована одна. А як зазначено у довідці №1978 від 27.09.2013, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільської ради, [PERSON] , 1958 року народження, дійсно фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №35228396 від 25.09.2013 та №35254951 від 27.09.2013, після смерті [PERSON] , заведено спадкову справу №178. Як вбачається з довідки про коло спадкоємців №191/02-14 від 10.04.2025, виданої приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу, згідно матеріалів спадкової справи №178/2013 спадкоємцем, що прийняв спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] , є її син [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , де в графі мати записана [PERSON] . Як вбачається зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається зі змісту ст. ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно п.4.15 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених\~пунктом 3\~глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.3.3\~Методичних рекомендацій\~щодо вчинення\~нотаріальних дій,\~пов`язаних\~із вжиттям\~заходів щодо\~охорони спадкового\~майна,\~видачею свідоцтв\~про право\~на спадщину\~та свідоцтв\~про право\~власності на\~частку в\~спільному майні\~подружжя,\~схвалених рішенням\~Науково-експертної\~ради з\~питань нотаріату\~при Міністерстві\~юстиції України\~29.01.2009\~року,\~доказом вступу\~в управління\~чи володіння\~спадковим майном\~можуть бути,\~зокрема:\~довідка житлово-експлуатаційної\~організації,\~правління житлово-\~будівельного кооперативу,\~відповідної місцевої\~державної адміністрації\~чи органу\~місцевого самоврядування\~про те,\~що спадкоємець\~безпосередньо перед\~смертю спадкодавця\~проживав разом\~з ним;\~запис у\~паспорті спадкоємця\~або в\~будинковій книзі,\~який підтверджує,\~що спадкоємець\~був постійно\~прописаний (зареєстрований)\~у спадковому\~будинку (квартирі). Приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] оскільки Державний акт на право\~власності на\~земельну ділянку,\~серії РВ\~№061483,\~ виданий після смерті [PERSON] . Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2025) Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78\~ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125\~Земельного кодексу\~України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак,\~видача державного\~акту після\~смерті спадкодавця\~не спростовує\~факту наявності\~у нього\~права власності\~на ці\~земельні ділянки\~і не\~може бути\~підставою позбавлення\~права спадкоємця\~на спадкове\~майно.\~Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №394 від 04.11.2003 був замінений на Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії РВ №061483. При цьому, [PERSON] , після смерті матері прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління її майном, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved