Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в розмірі 10806 гривень 23 копійки, яка складається з: - заборгованості за позикою в розмірі 4600 гривень; - заборгованості за відсотками в розмірі 4943 гривні 72 копійки; - інфляційного збільшення в розмірі 1262 гривні 51 копійка. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала, про причини неявки суд не повідомила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку з цим справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2020 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 3489359 (а.с. 8). За умовами даного договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язувалось надати відповідачу позику в розмірі 4600 гривень строком на 64 дні із сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 1,6% за кожен день користування позикою. Грошові кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кошти за даним договором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало [PERSON] 05.11.2020 року, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № 23/02-2024-2/ТНПП (а.с. 9). Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших. Вищевказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно статті\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 01 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладений договір факторингу № 016-010421 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов?язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціну придбання (а.с. 28-31). Згідно витягу з реєстру прав вимог від 21.05.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с. 32). 05 лютого 2024 року між ТОВ «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладений договір факторингу № 20240205/2 у відповідності до умов якого ТОВ «Артеміда-Ф» зобов?язується передати ТОВ «Сіроко Фінанс» кошти, а ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов?язується відступити ТОВ «Артеміда-Ф» належні йому права вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с. 20-27). Згідно витягу з реєстру прав вимог від 05.02.2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило ТОВ «Артеміда-Ф» право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с. 17-18). Статтею 512 ЦК України\~визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином ТОВ «Артеміда-Ф» має право на стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , становить 10806 гривень 23 копійки і складається з (а.с. 13): - заборгованості за позикою в розмірі 4600 гривень; - заборгованості за відсотками в розмірі 4943 гривні 72 копійки; - інфляційного збільшення в розмірі 1262 гривні 51 копійка. Доказів повернення позики та сплати відсотків відповідач не надала. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 3489359 від 05.11.2020 року, який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в розмірі 10806 гривень 23 копійки, яка складається з: - заборгованості за позикою в розмірі 4600 гривень; - заборгованості за відсотками в розмірі 4943 гривні 72 копійки; - інфляційного збільшення в розмірі 1262 гривні 51 копійка. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved