Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

16 червня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97344 грн. У позовній заяві зазначено, що 14.10.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 152768571, у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 20000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, передбачених договором. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжувався відповідно до укладених додаткових угод. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 212 від 17.01.2023, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прав, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-/Е, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до відповідача за кредитним договором. Перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ЕЙС»\~ перейшло\~ право вимоги до відповідача на загальну суму 97344 грн. Таким чином, право вимоги по кредитному договору було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку та здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, загальна\~ сума\~ заборгованості\~ відповідача\~ перед позивачем договором становить 97 344 грн,\~ яка\~ складається\~ із:\~ 20 000 грн -\~ заборгованість\~ по\~ тілу кредиту,\~ 77344 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Враховуючи зазначене, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року в розмірі 97 344,00 грн і понесені судові витрати по справі. 31 липня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Хворост Д. М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних у повному обсязі з огляду на таке. Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами зазначає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку дисконтного періоду, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак, розмір відсотків підлягає перерахуванню. До того ж представником позивача надано розрахунок заборгованості за договором за період, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Також відповідач заперечує щодо переходу права вимоги та зазначає, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Вимога до відповідача не могла бути включена до первинного реєстру до договору факторингу, оскільки вона об`єктивно ще не виникла. Право вимоги не було передано належним чином у межах правовідносин, які існували на момент укладення договору факторингу, оскільки на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року грошові зобов`язання відповідача за кредитним договором № 337625343 від 14.12.2021 року ще не існували, а тому і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Відповідно таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договорів факторингу до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та, відповідно, до ТОВ «ФК «ЕЙС». Вважає, що\~ ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, прохає відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім цього, прохає стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. 25 серпня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» зазначив, що заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, при укладенні кредитного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. До того ж самим відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. Вважає, що у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії відповідно до ст.1048 ЦК України, так і після спливу строку кредитування відповідно до ст.625 ЦК України. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає, що відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу позивачем долучено до позовної заяви всі належні докази переходу прав вимоги. Щодо тверджень сторони відповідача про те, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимог до відповідача за неіснуючим на день підписання договору факторингу кредитним договором зазначає, що передача (відступлення) прав вимоги здійснюється у момент підписання реєстру прав вимог. При цьому така передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює всі права вимоги, зазначені в реєстрах. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору, оскільки право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Таким чином, позивачем належним чином підтверджено факт переходу права вимоги, оскільки виконано умови договору факторингу та надано відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Також зазначає, що у випадку відсутності фінансування, Договори факторингу були б розірвані в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру позивач вважає доведеним факт переходу права вимоги. Долучені позивачем реєстри прав вимоги містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу та відповідають вимогам, встановленим законодавством. За таких обставин, прохає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Крім цього заперечує щодо витрат відповідача на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, вважає їх завищеними та необґрунтованими.\~ Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник\~\~ позивача,\~ ТОВ\~ «ФІНАНСОВА\~ КОМПАНІЯ\~ «ЕЙС», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача, Хворост Д. М. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факт переходу прав вимоги за кредитним договором до відповідача. При цьому підтвердила факт отримання кредитних коштів відповідачем. Також зазначила, що нею будуть додатково надані докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 14.10.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 152768571, відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 20000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору (а.с. 33-41). Відповідно до п. 2.2 Договору сума кредитного ліміту - це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Згідно п. 2.3 Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 20000 грн відразу після укладення Договору, орієнтована дата повернення 13.11.2022 року. Відповідно до п. 2.5 Договору загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, отриманих позичальником протягом всього строку дії Договору. Згідно п. 3.1 Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 Договору. У п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач [PERSON] активував функцію пролонгації продовження строку, передбаченого\~ п. 3.2 Договору в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця. Доказів протилежного суду не надано. Згідно п. 7.1 Договору на момент укладення цього Договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 13.11.2022 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Таким чином, за умовами Договору, кредит надано строком на 30 днів (строк кредитування) від дати отримання кредиту позичальником. Згідно п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника (п. 8.2 Договору). Відповідно до п. 8.3 Договору за умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (базова процентна ставка). Проценти за користування кредитом в розмірі, визначеному цим Договором, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору (п. 8.10 Договору). Згідно п. 8.11 Договору для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3 Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 32600 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 12600 грн та суму кредиту у розмірі 20000 грн. У відповідності до п. 8.14 Договору всі істотні його умови, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього Договору. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору (а.с. 15). Уклавши цей Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua (п. 14.1 Договору). Укладаючи договір, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 14.2 Договору). Пунктом 14.12 Договору визначено, що цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. До договору додано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» із зазначенням інформації та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] в електронній формі знайшов своє підтвердження. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV83WZ6. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 гривень на рахунок (банківську картку) позичальника, яку він вказав у Заявці при укладенні кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням № 531e7c5f-7317-4bdd-8976-cd2e929e5c60 від 14.10.2022 року та довідкою про зарахування коштів (а.с. 10, 94). Факт отримання відповідачем кредитних коштів ніким не оспорюється та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факт отримання коштів відповідачем. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги право до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.\~ 75-78). 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2020 року (а.с. 80 зворот). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Додатковою угодою продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2021 року (а.с. 81-84). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с. 86). 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с. 86 зворот). 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Додатковою угодою продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 87). Відповідно до умов Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 2.1 Договору факторингу клієнт (первісний кредитор) зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 17.01.2023 року на виконання п. 2.1 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги № 212 від 17.01.2023 року, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року. Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що передбачено Договором факторингу. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прав, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 69-71). Відповідно до умов укладеного Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прав вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022\~ року. Згідно п. 4.1 Договору факторингу право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до Договору. На виконання Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року, відповідно до якого, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022\~ року на загальну суму 92 344,00 грн (а.с. 67-68). Реєстр прав вимог № 2 підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 20.12.2023 року, після укладення кредитного договору №152768571 від 14.10.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] . 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до відповідача за кредитним договором. Перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 61-64). Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На виконання Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 29 травня 2025 року (а.с. 56). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року в сумі 92 344 грн (а.с. 59-60). Таким чином, до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором - позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» після відступлення прав вимог не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Згідно наданої позивачем виписки по особовому рахунку відповідача за кредитним договором за період з 29.05.2025 по 05.06.2025 року, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»\~ за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року в розмірі 97 344 грн, яка складається із: -\~ 20 000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 77 344 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 48). Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові\~ у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а\~ в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором\~ за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частинами 1, 2 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Як встановлено судом, перехід від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», в подальшому від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» прав вимоги заборгованості до боржників відбувалося в момент підписання сторонами відповідних Реєстрів прав вимоги відповідно до договір факторингу, та відповідно, від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» в момент підписання сторонами відповідного Акту прийому-передачі Реєстру боржників, а не після укладення самих договорів факторингу, після чого позивач став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набув відповідні права вимоги. Суд не бере до уваги твердження сторони відповідача, що ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором від 14.10.2022 року з огляду на те, що на момент укладення договору факторингу 28.11.2018 року ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником, оскільки наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовують вказані твердження те, що позивач не набув права вимоги до нього. За таких обставин, право вимоги по кредитному договору було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги (позивачу - з дати підписання Акту прийому-передачі реєстру боржників), тобто вже після укладення спірного кредитного договору. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] за кредитним договором №152768571 від 14.10.2022 року. Отже, хибним є доводи сторони позивача, що до позивача не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором. Також доводи сторони відповідача щодо відсутності у відповідача заборгованості саме перед позивачем, який не має права грошової вимоги до відповідача, оскільки, як встановлено судом позивач не є первинним кредитором, а внаслідок укладення договорів факторингу до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшли всі права первісного кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем у розмірі 20000 грн, відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом зарахування на банківську картку позичальника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується і самим відповідачем, за таких обставин, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20000 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає таке. Так, позивач, окрім основної суми кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість\~ за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 77344 грн. Як встановлено судом, відповідачу було надано кредит в сумі 20000 грн на строк 30 днів, тобто до 13.11.2022 року (строк кредитування), дата надання кредиту 14.10.2022 року, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах Договору. Строк кредиту також був визначений у Заявці позичальника на отримання грошових коштів у кредит від 14.10.2022 року. Також при укладенні Договору сторони погодили, що строк дисконтного періоду (30 днів) може бути продовжено позичальником, однак докази того, що відповідач активував функцію пролонгації продовження строку, передбаченого п. 3.2 Договору в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця в матеріалах справи відсутні. Відтак, проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 152768571 від 14.10.2022 року розраховуються до 13.11.2022 року. Враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами строком на 30 днів, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку дисконтного періоду, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак розмір відсотків підлягає перерахуванню. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору за період з 14.10.2022 по 13.11.2022 складає 12600 грн, виходячи з розрахунку: 20000 грн (тіло кредиту) х 2,10% (відсоткова ставка, визначена в п. 8.3 Договору) х 30 днів (строк позики), що дорівнює 12600 грн. Також суд звертає увагу, що сторонами у п. 8.11 Договору визначено, що для суми кредиту за перші 30 днів дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 32600 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 12600 грн та суму кредиту у розмірі 20000 грн. У свою чергу представником позивача надано розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором № 152768571 від 14.10.2022 за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. При цьому, згідно розрахунку, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що 14.10.2022 року видано кредит 20000 грн, а 13.11.2022 року сплачено відсотки 1260 грн. Власного розрахунку (контррозрахунку) за кредитним договором позивачем надано не було. Таким чином, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначивши суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань, вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача правомірно нараховані відсотки за період 14.10.2022 по 13.11.2022 року, з урахуванням суми оплати процентів 13.11.2022 року, що становить 11340 (12600 грн - 1260 грн) гривень. Із урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 31340 грн, яка складається із суми кредиту 20000 грн та правомірно нараховані відсотки за договором з урахуванням часткової сплати 11340 грн. При вирішенні питання щодо понесених сторонами судових витрат, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом установлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги позивача задоволено частково. Заявлені позовні вимоги на суму 97344 грн, а задоволено на 31340 грн. Із урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 779,90 грн ( виходячи з розрахунку: 31340,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума витрат) / 97344,00 грн (розмір заявлених позовних вимог). Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: Договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери»; Додаткову угоду № 25770690602 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; протокол погодження вартості послуг, що є додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг (акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року) (а.с. 44-47 зворот). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Як вбачається із п. 3.1, 3.4, 3.6 Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (а.с. 46-47). Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає заявлені позивачем витрати обґрунтованими, такими, що відповідають критерію розумності, складності та конкретним обставинам справи. Підстав для зменшення вказаних витрат на правову допомогу суд не вбачає, а тому вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. При цьому, враховуючи, що позов задоволено частково, то відповідно і розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із урахуванням зазначеного, із відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2253,66 грн ( виходячи з розрахунку: 31340 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 7000 грн (сума витрат на правничу допомогу) / 97344 грн (розмір заявлених позовних вимог). Крім цього, представником відповідача заявлено клопотання про те, що нею будуть додатково надані докази щодо розміру понесених судових витрати в зв`язку з розглядом справи - витрат на правову допомогу, а тому відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~ необхідно встановити строк для подачі до суду доказів п`ять днів з моменту отримання рішення суду.

Outcome: dismissed