Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

05 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з ним у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини батьком без участі матері. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 2014 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] . [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Вони проживали спільно деякий час, однак сумісне життя не склалося, між ними почалися непорозуміння, сварки і через деякий час відповідачка самостійно зібрала свої речі та пішла, залишивши доньку з батьком. Таким чином, дитина постійно проживає з батьком - позивачем [PERSON] з чотирьох років свого життя, вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням доньки, забезпечує її матеріально та піклується про неї, цікавиться станом її здоров`я та успіхами, має житло, в якому створені належні умови для проживання доньки та її розвитку, донька з ним почуває себе у безпеці та спокої. Відповідачка тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не відвідує її. Вважає, що інтересам дитини буде відповідати визначення місця проживання дитини з батьком, щоб зареєструвати її за місцем постійного проживання, та забезпечити батькові можливість вирішувати усі важливі питання щодо дитини без отримання обов`язкової годи матері. Позивач [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та пояснив, що проживав спільно з відповідачкою без реєстрації шлюбу, в 2015 році у них народилася спільна донька [PERSON] . Приблизно рік вони прожили більш-менш нормально, але згодом відповідачка почала вживати алкогольні напої та заспокійливі препарати, під дією яких влаштовувала сварки. Внаслідок цього вони припинили спільне проживання, близько півроку жили окремо, але потім [PERSON] попросила допомоги, щоб її «закодували», і вони знову зійшлися. Але цього вистачило не на довго, все почалося ще гірше. Так тривало декілька років, вони то сходилися, то розходилися. Бувало таке, що [PERSON] йшла до подруг і була відсутня вдома по декілька днів. Приблизно на початку літа 2019 році він ухвалив остаточне рішення розійтися, [PERSON] залишилася проживати з ним. Спочатку донька ходила в садочок, потім він її влаштував на підготовчі заняття, потім вона пішла до школи. Донькою займався він самостійно, забезпечував її усім необхідним. Мати, після того, як вони розійшлися, перші три-чотири місяці взагалі не цікавилася дитиною, навіть не приходила. В теперішній час дитина не має ні в чому потреби, ходить до школи, відвідує гуртки, додаткові заняття, ІТ-школу. Також він забезпечує доньці відпочинок - вони разом їздять на турбази, двічі цього року були на Західній Україні, відвідують аквапарк. Відповідачка доньці матеріально не допомагає, дуже зрідка робить невеличкі подарунки [PERSON] . Коли почалася війна у 2022 році, він разом із [PERSON] був як раз у Буковелі , звідти вона поїхали у Львів. [PERSON] почала дзвонити і казати, що треба їхати до Польщі. Він не хотів відпускати [PERSON] до матері за кордон, і [PERSON] не хотіла їхати, але через два-три місці після повномасштабного вторгнення, він все ж таки вирішив, що безпечніше дитині буде за кордоном. Тоді він допоміг орендувати квартиру в Польщі і знайшов там машину, щоб [PERSON] і [PERSON] зручніше було переміщатися, бо житло було за межами міста. Сам він має бронь, але за кордон не виїжджав, надсилав гроші. Приблизно через три місяці після того, як [PERSON] стала жити мамою, вона стало дзвонити, плакати і проситися назад до України. Тоді він з`ясував, то [PERSON] знову почала пити. Він пропонував [PERSON] , щоб за нею приїхала бабуся (його мати), але [PERSON] казала, що боїться, що мама поб`є бабусю. Тоді він домовився, щоб [PERSON] привезла до України інша бабуся - мати [PERSON] . Дитина приїхала додому приблизно в лютому 2023 року занедбана, залякана, з вошами. З`ясувалося, що під час перебування у Польщі з мамою, донька не навчалася. Після повернення до України з мамою донька більше не бачилася, зрідка вони спілкуються по телефону. Якось [PERSON] висловлювала пропозицію ще взяти [PERSON] за кордон, начебто до Німеччини, але [PERSON] не хоче до неї їхати. В теперішній час йому не відомо, в якій саме країні та за якою адресою проживає відповідачка. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, 18 вересня 2025 року електронною поштою надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути справу без її участі, не заперечує проти визначення місця проживання доньки [PERSON] з батьком. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Івчик В.А. в судовому засіданні пояснила, що питання з надання висновку у даній справі розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дітей в грудні 2024 року та у січні 2025 року. Батько повідомив, що з чотирирічного віку самостійно виховує доньку, мати проживає Польщі, під час засідання мати була присутня в режимі відеоконференції та повідомила, постійно мешкає за кордоном і не проти того, щоб, було визначено місце проживання їх спільної доньки разом з батьком, тому комісія одноголосно дійшла висновку, що буде доцільним визначити місце проживання дитини саме з батьком. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника третьої особи, свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] , проживає по-сусідству з ним близько п`яти років. Підтвердила, що разом з [PERSON] постійно проживає його донька [PERSON] . Їй відомо, що певний час на початку війни [PERSON] жила з матір`ю за кордоном, але не дуже довго. Характеризує [PERSON] як відповідального батька, який займається вихованням своєї доньки, водить до школи, на кружки. Дівчинка завжди охайна, ввічлива. Відповідачку [PERSON] бачила останній раз приблизно у 2020 році. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача [PERSON] . Під час спільного проживання її сина з відповідачкою [PERSON] між ними постійно виникали сварки, [PERSON] зловживала алкоголем. Коли син працював у нічну зміну, то вона приїжджала до них, і бувало таке, що [PERSON] вночі уходила з дому і залишала дитину, [PERSON] приходила до неї в кімнату вночі налякана, що мами нема. Коли [PERSON] і [PERSON] розійшлися остаточно, до [PERSON] декілька місяців взагалі не з`являлася, доньку не провідувала. Потім почала іноді приходити, брала [PERSON] на годину-півтори, вони ходили десь гуляти. Матеріально [PERSON] доньці не допомагала, все було на синові. [PERSON] жила з [PERSON] на початку війни у Польщі, але повернулася в жахливому стані, нервова, з вошами. В теперішній час вона постійно допомагає синові й онуці, часто буває у них. [PERSON] ніколи не висловлює бажання побачитись з мамою, дуже зрідка про неї згадує. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] є її племінницею. Їй відомо, що [PERSON] жила разом з [PERSON] , вони мають спільну доньку [PERSON] . Жили вони не дуже добре, бо [PERSON] дуже любила погуляти, вживала алкоголь, антидепресанти, дитині та домашньому господарству вона уваги не приділяла, між ними були постійні сварки з цього приводу. [PERSON] завжди опікувався [PERSON] , навіть раніше, коли вони на деякий час з [PERSON] розходилися, донька залишалася з ним. [PERSON] початку війни [PERSON] жила з [PERSON] у Польщі певний час, і їй відомо, що в той час дитина практично не навчалася. В Україні [PERSON] водив [PERSON] на різні гуртки, додаткові заняття, а за час проживання з матір`ю, дитина скотилася «до нуля». Все це їй відомо від сестри та молодшої племінниці, які також на той час проживали з ними у Прльщів . Повернулася до батька [PERSON] морально подавлена, тут вона ожила. [PERSON] регулярно відправляв гроші [PERSON] , але [PERSON] приїхала у дірявих кросівках, занедбана. В теперішній час дитина щаслива, батько повністю забезпечує її матеріально, організовує відпочинок і дозвілля. Про маму [PERSON] під час спілкування не згадує. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . Відповідачку [PERSON] бачила всього двічі, про те, що вона мама [PERSON] дізналася лише коли дівчинка назвала її «мама». По сусідству з [PERSON] вона живе давно, [PERSON] знає з малечку, вона весь час проживає з батьком, лише на початку війни певний час її не було. [PERSON] дуже турботливий батько, дитина завжди охайна, доглянута. Він і як чоловік дуже приємний, завжди по-сусідськи допомагає, ввічливий. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №573 від 19 травня 2015 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199071188 від 05 лютого 2020 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 лютого 2020 року №87, виданого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Дубовенко В.О. на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199075088 від 05 лютого 2020 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 лютого 2020 року №88, виданого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Дубовенко В.О. на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:02:130:0019 (а.с. 16). Згідно з довідкою №4261 про склад сім'1ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 22 вересня 2006 року (а.с. 25). Актом обстеження умов проживання від 15 травня 2024 року, складеним комісією у складі головного спеціаліста Управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району ДМР Тупалової Н.Ю. та начальника відділу захисту прав дітей управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району ДМР Макаренко О.М. з метою перевірки стану утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , підтверджено, що проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що для дитини створено комфортні умови для проживання та гармонійного розвитку. Зі слів пана [PERSON] , матір дитини, [PERSON] , [INFO] , мешкає у Польщі вже два роки (він займається вихованням дитини з 4 років) (а.с. 17). Довідкою, виданою 30 травня 2024 року головою квартального комітету №4 Шевченківського району міста Дніпра підтверджується, що [PERSON] , [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має склад сімє6 донька - [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з батьком з 08 травня 2015 року і по теперішній час за даною адресою без реєстрації (а.с. 33). Довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №4322 від 21 травня 2024 року (серія ААА №0259897) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , на обліку не перебуває (а.с. 24). Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-002648444 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , уродженець Дніпро, на території України станом на 23 квітня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 32). Відповідно до характеристики, виданої начальником відділу кадрів ТОВ «ДНІПРОПРЕСС СТАЛЬ», [PERSON] працював з 15 травня 2014 року по 29 липня 2016 року на підприємстві ПАТ «НПО Дніпропрес», а з 01 серпня 2016 року по теперішній час працює на сполученому підприємстві ТОВ «ДНІПРОПРЕСС СТАЛЬ» на посаді начальника зміни плавильної дільниці сталеливарного цеху, характеризується дуже позитивно (а.с. 31). Відповідно до довідки про доходи від 15 квітня 2024 року №ДС000000012, виданої ТОВ «ДНІПРОПРЕСС СТАЛЬ», [PERSON] за період з квітня 2023 року по березень 2024 року отримав дохід в сумі 117842,70 грн (а.с. 30). Згідно з характеристикою викладача англійської мови у Дніпровській гімназії №16 [PERSON] від 16 травня 24 року на заняття ученицю 3-А класу [PERSON] постійно приводить та забирає після закінчення - батько. Всі питання щодо навчання, до придбання книжок та робочих зошитів з англійської мови вирішуються тільки з батьком. Він цікавиться успіхами доньки, слідкує за тим, щоб [PERSON] щоденно повторювала вивчені слова, щоб виконувала всі завдання які даються. Батько приділяє багато часу вихованню доньки та уважно слідкує за тим, як його дівчинка навчається та розвивається. За весь період навчання з [PERSON] її мати жодного разу не відвідувала занять, не приводила та не забирала дитину. Мати не цікавиться навчанням дитини ні в школі, ні на додаткових заняттях не забирала дитину. Мати не цікавиться навчанням дитини ні в школі, ні на додаткових заняттях (а.с. 27). Згідно з характеристик асистента вчителя «Гімназія № 16» [PERSON] від 16 травня 24 року учениця 3-А класу [PERSON] проживає разом з батьком. Дівчинка сучасно одягнута, доглянута. Завжди вчасно приводить до школи та забирає дитину батько. Всі питання щодо навчання та розвитку дитини вирішуються тільки з батьком. [PERSON] приділяє багато часу та уваги [PERSON] , миттєво реагує на звернення вчителя, щодо додаткових потреб. Дівчинка додатково відвідує заняття з плавання та танцювальний гурток. Батько надає донці гарний приклад спілкування з оточуючими. Він вихована людина, ввічливий, дбайливий, врівноважений, серйозний, вміє слухати, завжди тактовний, привітний, доброзичливий. Протягом зазначеного часу мати [PERSON] жодного разу не з`являлася, не телефонувала та не цікавилася навчанням дитини. Мати не відводить дитину до школи та не забирає її після уроків. Не піклується про її стан здоров`я. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються тільки з батьком (а.с. 26). Згідно з характеристикою класного керівника [PERSON] та директора гімназії 16 ДМР [PERSON] учениця 3-А класу [PERSON] , яка проживає за адресою у [ADDRESS] завжди охайна, доглянута, батько [PERSON] , [INFO]. регулярно відвідує батьківські збори, свята, постійно цікавиться життям дитини та приймає активну участь у розвитку закладу. Мати [PERSON] з класним керівником зв`язок не підтримує, навчанням та успіхами доньки не цікавиться, на батьківські збори не з`являється. Дитину до школи приводить і забирає батько. Всі питання, щодо навчання, розвитку дитини вирішуються тільки з батьком, він приділяє достатньо уваги донці, приймає участь разом з нею в онлайн - заняттях. Допомагає донці виконувати завдання, які дає вчитель (а.с. 28). Згідно з характеристикою засновника та керівника громадської організації «Енергія спорту» [PERSON] від 17 травня 24 року на заняття з танців [PERSON] записав батько, який завжди приводить та забирає дитину вчасно. Дівчинка завжди охайна, чемна, має все необхідне для занять. Завжди всі питання стосовно дитини вирішує батько, Батько цікавиться як проходять заняття, забезпечує всім необхідним, турбується про здоров`я дитини. Мати дитини на заняття доньку не записувала, не приводила, занять не відвідувала, не цікавилася досягненнями дівчинки та не телефонувала з цього приводу. Жодного разу не була присутня на виступах [PERSON] (а.с. 29). Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Доказів про наявність домовленості між батьками дитини щодо місця проживання малолітньої дитини матеріали справи не містять. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верхової Ради України 27 лютого 1991 року «№789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). У §54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частинами четвертою - шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] , який нею опікується, приділяє увагу питанню здоров`я дитини, її розвитку та вихованню. Батьком створено належні матеріально-побутові умови для утримання, виховання, всебічного розвитку та догляду за дитиною, підстав, які б перешкоджали проживанню дитини з батьком, не виявлено. Це підтверджується також висновком адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, від 20 січня 2025 року №4/3-22, відповідно до якого органом опіки та піклування встановлено, що батько [PERSON] разом з дитиною [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання дитини. Дана адреса територіально належить Шевченківському району м. Дніпра. [PERSON] офіційно працевлаштований, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Дитина [PERSON] є ученицею З-А класу Гімназії №16 Дніпровської міської ради. З наданої характеристики вбачається, що батько дитини регулярно відвідує батьківські збори, постійно цікавиться життям дитини. Мати з класним керівником зв`язок не підтримує та успіхами доньки не цікавиться, на батьківські збори не з`являється. Дитину до школи приводить і забирає батько. Всі питання щодо навчання, розвитку дитини вирішуються тільки батьком. Батько [PERSON] та мати [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомив, що донька постійно проживає з ним з чотирьох років свого життя. Він самостійно займається вихованням та утриманням доньки. Дитина додатково відвідує заняття з плавання та танцювальний гурток. Мати тривалий час перебуває за кордоном, з дитиною спілкується рідко. З мамою [PERSON] вдалось зв`язатись за допомогою засобів телефонного зв`язку. Остання повідомила, що проживає у Польщі та не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Визнано за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с. 76). Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 зазначено, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Враховуючи тривале добросовісне виконання позивачем одноособово батьківських обов`язків щодо доньки, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність заперечень з боку матері щодо визначення місця проживання дитини з батьком та відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали б на її виховання та розвиток, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] , що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, що має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору. Суд вважає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, який піклується про нього, відповідатиме найкращим інтересам дитини. В контексті забезпечення права дитини на спілкування із матір`ю, а також права матері на виховання своєї дитини, суд зауважує, що [PERSON] безсумнівно, як мати, відіграє важливу роль у житті та розвитку своєї доньки, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким вона буде проживати. Визначення місця проживання [PERSON] з батьком не повинно негативно впливати на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків. Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/22963/21 (провадження № 61-12563св22). При цьому суд вважає за доцільне не визначати конкретну адресу, за якою буде проживати малолітня [PERSON] з батьком [PERSON] , і залишити це питання на вирішення самому батькові, оскільки в умовах збройної агресії рф проти України за необхідності з метою збереження життя та здоров`я дитини місце проживання дитини та батька може потребувати термінової зміни. На підставі викладеного,

Outcome: approved