Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради, служба у справах дітей Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] . Наказом служби у справах дітей Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 31.07.2025 № 12, враховуючи відсутність належного батьківського піклування, [PERSON] тимчасово влаштовано до сім`ї рідного дядька - [PERSON] , який фактично забезпечує дитині належні умови для життя, навчання та розвитку, здійснює її виховання, догляд, соціальну адаптацію та виявив намір оформити опіку на постійній основі. [PERSON] вказує, що завдяки його турботі дитина має стабільне емоційне та побутове середовище, необхідні умови для навчання, належний догляд, підтримку, що повністю відповідає її інтересам та потребам. [PERSON] не забезпечив належні умови проживання своєї дочки [PERSON] , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не підтримував зв`язок з нею, не цікавився її навчанням, здоров`ям, розвитком, не забезпечив жодної участі у вихованні дитини, матеріально не утримував та морально не підтримував, не дбав про емоційний стан дитини, тобто був повністю байдужим та свідомо ухилився від виконання батьківських обов`язків, що порушує права дитини на належне виховання та турботу, а відтак позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися. Подали заяви, згідно яких просять суд розгляд справи проводити без їх участі. Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні, оскільки відповідач визнав позов, а судові витрати залишити за собою. Треті особи явки своїх представників у підготовче засідання не забезпечили, будучи належно повідомленими про дату, час та місце проведення засідання.ю, Представник Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та представник служби у справах дітей Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав письмову заяву 08.09.2025, в якій зазначив, що у зв`язку з поганим станом здоров`я до суду з`явитися не може, позовні вимоги визнає повністю, додаткових заяв та клопотань не має. Суд, при вирішенні клопотання позивача про розгляд справи по суті в підготовчому засіданні з підстав визнання відповідачем позову, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за якими за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, зважаючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення в підготовчому засіданні, у зв`язку з визнанням відповідача позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 213/5731/23 від 15 квітня 2024 року у справі за позовом виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів задоволено, позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування. Згідно наказу Служби у справах дітей Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 12 від 31 липня 2025 року "Про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , останню тимчасово влаштовано у сім`ю дядька - [PERSON] та покладено на останнього персональну відповідальність за життя та здоров`я [PERSON] до встановлення над нею опіки. Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №257 від 24 вересня 2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] з 30 серпня 2024 року, має інвалідність ІІ групи, є учасником бойових дій, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис - 427, посвідченням серії [NUMBER] , виданим 01 травня 2024 року Управління соціального захисту населення Львівської РДА, посвідченням серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 2024 року Управлінням персоналу штабу в/ч [NUMBER] . За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі "Хант проти України"). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї неповнолітньої доньки, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям, зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню неповнолітньої доньки, чим порушує права позивача та неповнолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в частці 1/4 від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, неповнолітньої дитини та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, ч. 1 ст. 142 ЦПК України вказує, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, при цьому заявлено дві вимоги: про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів, тому з відповідача, враховуючи визнання позову, слід стягнути судовий збір у дохід держави в розмірі 50 % від того, який мав би бути стягненим із позивача, тобто в розмірі 605,60 грн за кожну вимогу та в загальному 1211,20 грн.

Outcome: approved