Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,16 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5124183600:01:003:0076, 5124183600:01:005:0107. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно. З зазначених обставин позивач звернулась із позовом до суду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про визнання позову, відповідно яких також просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,16 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5124183600:01:003:0076, 5124183600:01:005:0107. За життя [PERSON] склав заповідальне розпорядження, заповіт від 09 лютого 2024 року, який посвідчений старостою Орлівського старостинського округу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за № 3-02. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що визначено ст. 1216 ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно заповіту, [PERSON] заповів вищевказану земельну ділянку [PERSON] , а отже, спадкоємство здійснюється за заповітом. Відповідачі, [PERSON] донька спадкодавця та [PERSON] дружина, входять до кола першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів витребуваної судом спадкової справи відкритої у Ренійській державній нотаріальній конторі Одеської області після померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] 16 вересня 2024 року звернулась до старости Орлівського старостинського округу Ізмаїльського району Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Отже, позивач виявила намір прийняти спадщину, однак при зверненні до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що видано відповідну постанову. В свою чергу 16 вересня 2024 року, відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, звернулась до старости Орлівського старостинського округу Ізмаїльського району Одеської області з заявою про відмову від долі спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] . Відповідач [PERSON] жодних дій для прийняття спадщини не вчинила. На підтвердження позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлого [PERSON] , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Згідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що визначено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку відповідачі надали заяви про визнання позову до підготовчого судового засідання по справі, зазначені заяви не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому надані позивачем докази у своїй сукупності знайшли своє належне підтвердження та не\~викликають у\~суду жодних\~сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядалось. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved