Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

13 грудня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20614 від 09 лютого 2021 року в сумі 12 100,00 грн., судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн.. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим, що 09 лютого 2021 року між ТОВ " ФК "АВІРА ГРУП" та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 20614, який підписано електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, що надіслано на його мобільний номер. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами та правилами, повністю їх розуміє та погоджується, зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою). Відповідно до п. 1.1. договору, ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" надало відповідачу кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн., строком 22 днів, із стандартною процентною ставкою 2,5% на день. На виконання п. 2.4 договору, 09 лютого 2021 року ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" перерахувало кредитні кошти у сумі 2 000,00 грн. на банківську карту, вказану відповідачем № [NUMBER] . 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" передало позивачу за плату, право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 17 лютого 2022 року, до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 20614 від 09 лютого 2021 року на суму 12 100,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума основного боргу; 10 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач всупереч умовам договорів не виконує своїх зобов`язань щодо повернення коштів та сплати відсотків, а після відступлення позивачу прав вимог не здійснив жодного платежу для погашення існуючих заборгованостей ні на рахунок ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", ні на рахунок первинного кредитора, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. (а.с. 2-11) Ухвалою суду від 09 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. (а.с. 58-59) 28 лютого 2025 року представником позивача подано до суду письмову заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн.. (а.с. 64-76) Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 17 березня 2025 року задоволено позовні вимоги позивача. (а.с 87-90) 07 квітня 2025 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. У заяві відповідач вказав, що він не заперечує щодо укладення кредитного договору № 20614 від 09 лютого 2021 року, але вважає, що стягнення заборгованості у загальному розмірі 12 100,00 грн. безпідставним, зазначає, що сума, яка підлягає стягненню становить 3 100,00 грн. з яких: 2 000,00 грн. - тіло кредиту; 1 100,00 грн. - відсотки за користування кредитом. Крім того, відповідач не погоджується зі стягненням з нього витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.. (а.с. 34-40) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 23 квітня 2025 року скасовано вищевказане заочне рішення, справу призначено до нового судового розгляду на 04 червня 2025 року. (а.с. 53-55) Судове засідання призначене на 04 червня 2025 року відкладено за клопотанням відповідача. (а.с. 61-62, 65, 66) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву представника про розгляд справи без його участі. (а.с. 77) Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток "Viber". (а.с. 131) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 09 лютого 2021 року між ТОВ "ФК" АВІРА ГРУП" та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 20614. Відповідно до п. 1.1 індивідуальної частини договору, відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн., строком 22 днів, тобто до 02 березня 2021 року (п. 1.2 договору), з відсотковою ставкою 2,5 % на добу (п. 1.3 договору). Кредит надано у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної карти вказаної позичальником № [NUMBER] (п.п. 1.4, 7). Невід`ємною частиною договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на офіційному сайті товариства. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором. (а.с. 22-26) Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 20614, Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, строк на який надано кредит : 22 дні, сума кредиту : 2000 грн., фіксована процентна ставка за день користування кредом : 2,5% , сума нарахованих процентів за користування кредтом: 1100 грн. (а.с. 27) Із довідки наданої ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" встановлено, що 09 лютого 2021 року, успішно проведено транзакцію, перераховано кредитні кошти у сумі 2 000,00 грн. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] за кредитним договором № 20614. (а.с. 43) 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК" АВІРА ГРУП" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "ФК" АВІРА ГРУП" передало позивачу, за плату, право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. (а.с. 28-35) Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 20614 від 09 лютого 2021 року, у сумі 12 100,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - тіло кредиту; 10 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується наданою випискою з особового рахунку за кредитним договором. (а.с. 15, 16) 20 червня 2024 року ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" направлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 20614 від 09 лютого 2021 року. (а.с. 14) Відповідно до посвідчення від 26 червня 2023 року серії [NUMBER] , [PERSON] є учасником бойових дій. (а.с. 42) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 20614 від 09 лютого 2021 року, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору про надання грошових коштів у позику. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором кредиту заборгованість не погашена. Разом з тим, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами договору № 20614 від 09 лютого 2021 року сторони погодили строк кредитування 22 дні, а нарахування відсотків за користування кредитними коштами після строку кредитування суперечить приписам законодавства. З матеріалів справи вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося і поза межами строку кредитування, тобто після 02 березня 2021 року. Отже, сума заборгованості відповідача за кредитним договором в частині заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає перерахунку наступним чином: 2 000,00 грн. (тіло кредиту) х 2,5 % (відсоткова ставка в день) : 100 % х 22 днів (строк кредитування) = 1100,00 грн.. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 20614 від 09 лютого 2021 року в сумі 3 100,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положеннями про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постановах Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 320/3271/19, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19 викладено правову позицію, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Представником позивача, адвокатом Пархомчук С.В. на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката надано Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Пархомчук С.В. та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", Акт про отримання правової допомоги від 03 лютого 2025 року, Платіжна інструкція № 35152 про перерахунок оплати за договором про надання правничої допомоги. (а.с. 18-21, 71, 75) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. є завищеним, з огляду на наступне. На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом здійснено розрахунок, з якого вбачається наступні дії: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики; інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа є справою незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання, підготовка та супровід не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до суми 2 000,00 грн.. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 3 100,00 грн. х 100/12 100,00 грн. = 26%\~х 2 422,40 грн./100 = 629,82 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial