Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Фурман В.О. звернулася до Холодногірського районного\~суду м.\~Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між позивачем та відповідачем шлюб, зареєстрований 14 серпня 2019 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №412. Позовну заяву мотивує тим, що з 14 серпня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. На даний момент позивач та відповідач разом не проживають, спілкуються виключно щодо питань, пов`язаних з вихованням дитини, спільне господарство не ведуть, та інші обов`язки як подружжя не виконують. Позивач вважає, що за таких обставин спільне сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дитини, просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Холодногірського\~районного\~суду\~м.\~Харкова\~від\~12\~червня\~2025\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного\~провадження,\~витребувано у\~позивача\~ [PERSON] оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2019 року. Ухвалою Холодногірського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~ 23 червня 2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису № 412 про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 серпня 2019 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 23.06.2025 року до суду від представника позивача адвоката Фурман В.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів скорочений витяг зі свідоцтва про народження дитини, переклад з польської мови, засвідчений приватним нотаріусом Аршавою І.О. Позивач та його представник адвокат Фурман В.О. в судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій зазначив, що не має наміру укладати мирову угоду, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд розглянув справу за відсутністю сторін, повідомлених про розгляд справи належним чином, за наявними у суду матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 серпня 2019 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №412, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0053317708 від 29.08.2025 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією витягу зі свідоцтва про народження № 0264011/00/АU/2019/522202 від 06.12.2019 року, переклад якого засвідчений приватним нотаріусом Аршавою І.О. 16.06.2025 року, зареєстровано в реєстрі за №1863. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до частини 3\~статті 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу..., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Суд зазначає, відповідач не має наміру зберегти родину, вважає примирення з позивачем неможливим, проти розірвання шлюбу не заперечує. Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможливість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки (абсолютна імперативна норма). У разі відсутності вільної згоди на продовження шлюбу настають наслідки у вигляді реалізації права на його розірвання у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України), тобто кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинилися і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~Як було встановлено під час розгляду справи, позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Питання розподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений\~статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved