Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просив: - визнати за [PERSON] право власності на частки квартири, загальною площею 74.8 кв.м, житловою площею 29.3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2198575551101, - визнати за [PERSON] право власності на частки квартири, загальною площею 74.8 кв.м, житловою площею 29.3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2198575551101, - визнати за [PERSON] право власності на частки комори №17к, загальною площею 3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101, - визнати за [PERSON] право власності на частки комори №17к, загальною площею 3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101, - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE», 2015 року випуску в розмірі 187 370,00 грн., - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGANE», 2015 року випуску. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що 09 квітня 2016 року між сторонами по даній справі було укладено шлюб. У період шлюбу сторонами було придбано як рухоме так і нерухоме майно. Позивач просить поділити спільне сумісне майно подружжя та здійснити поділ нерухомого майна у рівних частках, оскільки вказане нерухоме майно було придбане сторонами під час шлюбу, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року по даній справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 03 жовтня 2023 року до суду надійшла заява про часткове визнання позовних вимог в якій представник [PERSON] просила прийняти заяву про визнання позову в частині: - Визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на частки комори № 17к, загальною площею 3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101. - Визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на частки комори [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101. - Стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в розмірі 187 370,00 грн. - Визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGANE», 2015 року випуску. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про продовження (поновлення) строку для подання зустрічного позову за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя повернуто представнику відповідача [PERSON] . Копію зустрічної позовної заяви долучено до матеріалів справи. 20 березня 2025 року суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 20.03.2025\~року ухвалою\~суду було\~закрито \~ підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та її представник про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що з 09.04.2016 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС Октябрського району міського округу Самара управління РАЦС Самарської області, актовий запис №175. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини, відповідачем не заперечувались та не оспорювались. Згідно приписів ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що у період перебування в шлюбі, подружжям було набуте наступне майно: -Автомобіль марки «Renault», модель «Megane», 2015 року випуску, який зареєстрований за відповідачкою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів; -Квартиру, загальною площею 74.8 кв.м, житловою площею 29.3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219857551101, загальною вартістю 1 104 840,00 грн., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №228936929 від 21.10.2020 року та договором купівлі-продажу майнових прав №1/58 від 21.06.2019 року. Квартира зареєстрована за відповідачем. -Комору [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101, загальною вартістю 47 520,00 грн., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №228760176 від 20.10.2020 року та договором купівлі-продажу майнових прав №К/1/18 від 21.06.2019 року. Комора №17к зареєстрована за відповідачем. Суд констатує, що вказане вище майно було набуте [PERSON] у період перебування у шлюбі із [PERSON] , а тому на дане майно розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя. Відповідно до частини третьої статті 61\~СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65\~СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Статтею 63\~СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частиною першою статті 69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст.\~372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1, 2 ст.\~70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Статтею 372\~ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя позасудовим шляхом досягнуто не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався, майно набуте у період шлюбу зареєстроване на ім`я відповідача, а тому позивач скористався своїм правом звернення до суду щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, придбавши вказане спірне нерухоме майно під час перебування в шлюбі, сторони набули право спільної сумісної власності на дане майно, відповідно до зазначених положень, а право кожної із сторін на рівну частку в майні презюмується. Докази набуття майна, що є предметом поділу у порядку ч. 1 ст. 57 СК України, тобто, до шлюбу, на підставі договору дарування або в порядку спадкування, за кошти, які належали позивачу або відповідачу особисто, внаслідок приватизації житла відповідно до Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" до матеріалів справи не надходили. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 74.8 кв.м, житловою площею 29.3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2198575551101, комора № [NUMBER] к, загальною площею 3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2197559751101 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу, отже суд вважає за необхідне поділити дане спільне майно колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири та комори за кожним. Щодо поділу автомобілю марки «Renault» модель «Megane» суд дійшов до наступних висновків. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, відповідно до статей 60, 69, 70\~СК України спірний транспортний засіб сторонами набутий за час шлюбу за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу у рівних частках. Але в силу положень ст. 71 СК України, враховуючи що спірний транспортний засіб є річчю неподільною, а також, що ним користується відповідач, а позивач бажає припинити право спільної сумісної власності у його частці на автомобіль з виплатою відповідачу компенсації у розмірі половини ринкової вартості даного транспортного засобу, за встановлених судом обставин позивачу присуджується компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майна може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Статтею 364 ЦК України регулюються правовідносини, відповідно до яких, співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічної висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 24.03.2021 року по справі №501/2211/18; від 03.02.2020 року у справі №235/5146/16-ц; від 03.06.2020 року у справі №487/6195/16-ц; від 30.09.2020 року у справі №552/1514/19. Позивачем при поданні позовної заяви визначено ринкову ціну автомобіля марки «Renault» модель «Megane» як 374 740 грн., з якою відповідач погодилась у заяві про часткове визнання позовних вимог. Разом з тим, враховуючи, що ринкова вартість автомобіля згідно з довідкою про вартість майна від 03.05.2024 року становить 374 112 грн., суд

Outcome: approved