Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «Сумитеплоенерго», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що автор звернення, людина, права і свободи якої визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 3 Конституції України), через особу виконавця «Олександр Костюшко», яка є об`єктом права інтелектуальної власності його як творця (ст. 423 ЦКУ), також є іншим суб`єктом права публічного (п.2 ст.2 ЦК У) через яку нижче підписавшийся здійснює публічно-владні управлінські функції, на підставі законодавства, видав у межах чинного законодавства розпорядження- індивідуальний акт акт суб`єкта владних повноважень та виконання владних управлінських функцій, який стосується прав та інтересів визначеної в акті особи, та дія якого вичерпується його виконанням (п.19 ч.1ст. 4 КАСУ), у якому відповідно до умов договору міжнародно-правового зобов`язання, які прописані в ст. 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: гарантія визнаних прав людини: «Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитись як таке, що обмежує чи применшує будь- які права людини та основоположні свободи, які можуть бути визнані на підставі законів будь-якої Високої Договірної сторони чи будь-якою іншою угодою, стороною якої вона є». (Далі по тексту документ 995-004). Також на підставі ст. 526 ЦКУ та на підставі отримання ТОВ «Сумитеплоенерго» код ЄДРПОУ 33698892 державної ліцензії на ведення господарської діяльності, що передбачає дотримання норм і принципів чинного законодавства України, взятих на себе державою у сфері державної політики в галузі прав людини, зобов`язав ТОВ «Сумитеплоенерго» скасувати заборгованість за послуги теплопостачання та підігріву гарячої води громадянину [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП відсутній, проживає в [ADDRESS] , так як ці послуги сплачуються за громадян з місцевого бюджету у відповідності до норм чинного законодавства, а саме: ст. 95 Конституції України говорить, що: «Бюджетна система України будується на засадах справедливості і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно Законом України «Про державний бюджет України» визначаються будь-які витрати держави на загально-суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Пункт 9 ст. 7 Бюджетного кодексу України повністю дублює ст. 95 Конституції України. Отже, спираючись на викладене, стає зрозуміло, що разом із бюджетом територіальної громади існує Бюджет Одного громадянина (Бог) частка суспільного національного багатства яка належить громадянину. Так, у відповідності до п.2 абзацу 5 ст. 55 Бюджетного кодексу України: Захищеними видатками бюджету визнаються видатки загального фонду на: оплату комунальних послуг та енергоносіїв; поточні трансферти місцевим бюджетам, через які надходять кошти для виконання п.5 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме забезпечення населення паливом, електроенергією, газом та іншими електроносіями, вирішення питань водопостачання та очищення стічних вод, здійснення контролю над якістю питних вод. Нижчепідписавшийся наділяє суд довірою у відповідності до статті 84 ЦПК, для витребування доказів у Сумської міської ради код ЄДРПОУ 23823253, 40030, Україна, м. Суми, майдан Незалежності, буд. 2, яка є розпорядником коштів місцевого бюджету, про належне виконання вищезгаданих норм чинного законодавства. На дане розпорядження відповідач відповів пропозицією № 3964 від 03 жовтня 2024 року, в якій запропонував нижчепіписавшомуся взяти на себе борг, виписаний на адресу: [ADDRESS] особистий рахунок [NUMBER] на суму 73712,1 грн. Нижче підписавшимся, через особа [PERSON] , пропозицію № 3964 від 03.10.2024 було повернуто трасанту з протестом в акцепті, про що свідчить обліковий вхідний № 801 від 14.10.2024 року, поставлений на протесті в акцепті представником ТОВ «Сумитеплоенерго». Таким чином, відповідно до ст. 9 Конвенції, якою введено в дію запроваджено Уніфікований закон переказні векселі та прості векселі, який відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 10 ЦКУ має пріоритет над актами цивільного законодавства України, трансат відповідає за акцепт і платіж. А відповідно до п.2 ст. 3 цієї Конвенції (документ 995-009) трасант (ТОВ «Сумитеплоенерго») видав переказний вексель сам на себе і сам його ж і акцептував, чим взяв на себе зобов`язання платити по векселю № 3964 від 03 жовтня 2024 року, на підставі основного принципу чинного законодавства України це верховенство права. Відповідно до ч.2 ст. 9 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі: будь-яка умова, за якою трасант хоче зняти з себе відповідальність за платіж, вважається неналежною. А відповідно до п.2 ст. 228 ЦКУ: правочин, який порушує публічний порядок (основні принципи чинного законодавства) є нікчемним. То ж любі спроби відповідача уникнути відповідальності за взяті на себе зобов`язання, спираючись на акти цивільного законодавства, вважається нікчемним, таким, що порушують публічний порядок і основний принцип чинного законодавства України- верховенство права. На протест в акцепті, облікований за № 801 від 14 жовтня 2024 року, відповідач відповіді не надав, що означає мовчазну згоду та прийняття зобов`язань по векселю № 3964 від 03.10.2024 року, але зобов`язань не виконав. Якщо виконав, то нехай надасть суду докази про виконання зобов`язань квитанцію про сплату заборгованості або розписку про те, що борг анульовано. Посилаючись на вказане, позивач хоче зобов`язати відповідача погасити заборгованість по векселю № 3964 від 03 жовтня 2024 року в сумі 73712 грн. 10 коп. відповідно до вимог та принципів чинного законодавства України. Судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп. покласти на відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2025 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 03 лютого 2025 року позивачем надано суду уточнену позовну заяву на виконання ухвали суду від 27 січня 2025 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2025 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з призначенням судового засідання на 04 червня 2025 року о 09 год. 00 хв. 09 квітня 2025 року від представника ТОВ «Сумитеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом про України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - «Закон ЖКП»), законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Відповідно до статті 19 Закону України про ЖКП відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно зі ст. 5 Закону України про ЖКП до комунальної послуги відноситься послуга з постачання теплової енергії та гарячої води. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18.06.2019 р. «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» відповідача було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з додатком № 2 до даного рішення Виконавчого комітету житловий будинок [ADDRESS] , включено до переліку будинків, які отримують послуги з постачання теплової енергії та гарячої води від виробника ТОВ «Сумитеплоенерго». Квартира позивача № 17 знаходиться в цьому будинку, тому він є споживачем комунальних послуг. Листом від 03 жовтня 2024 року № 3964 відповідач повідомив споживачів за адресою: [ADDRESS] про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 73712,10 грн. Пунктом 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, споживачі в квартирі за адресою: [ADDRESS] , які спожили комунальні послуги, зобов`язані за законом їх оплатити. Проте, повідомлення відповідача про наявність заборгованості № 3964 від 03.10.2024 року не є векселем. Так, ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» передбачено, шо видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. Оскільки позивач не надавав послуги та не поставляв товари відповідачу, то підстави для видачі векселю відсутні. Отже, лист № 3964 від 03 жовтня 2024 року не є в розумінні законодавства векселем, відповідач не є трасантом, до того ж позивач у листі № 801 від 14 жовтня 2024 року сам зазначив, що лист № 3964 є пропозицією, а не векселем (борговим зобов`язанням), тому заборгованість відповідача перед позивачем відсутня і відсутні підстави для погашення безпідставної заборгованості. Навпаки наявна заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у позивача перед відповідачем в сумі 73712,1 грн. Таким чином, вимоги позивача безпідставні і не підлягають задоволенню (а.с. 36-37). 04 червня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 16 вересня 2025 року о 09 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою позивача. В зазначеному судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, що викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18 червня 2019 року «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з додатком № 2 до цього рішення Виконавчого комітету житловий будинок [ADDRESS] , включено до переліку будинків, які отримують послуги з постачання теплової енергії та гарячої води від виробника ТОВ «Сумитеплоенерго». Листом від 03 жовтня 2024 року № 3964 на адресу [ADDRESS] ТОВ «Сумитеплоенерго» направлено повідомлення, в якому зазначено, що станом на початок поточного місяця сума заборгованості перед ТОВ «Сумитеплоенерго» за надані послуги з постачання теплової енергії та/або постачання гарячої води (без поточних нарахувань) складає: борг -73712,1 грн. Вказано, що така заборгованість є простроченою і підлягає терміновій оплаті, а також зазначено про необхідність протягом 3 робочих днів з дня одержання повідомлення здійснити повне погашення боргу. Невжиття заходів по оплаті заборгованості у відведений цим повідомленням термін є порушенням вимог чинного законодавства (а.с. 12). 08 жовтня 2024 року [PERSON] надав ТОВ «Сумитеплоенерго» розпорядження (індивідуальний акт), яким наділив керівника ТОВ «Сумитеплоенерго» в особі Васюти Д.Г. суб`єктивними правами для винесення рішення щодо скасування заборгованості в сумі 60 тисяч грн.. за послуги теплопостачання та підігріву гарячої води, які оплачені з місцевого бюджету відповідно до п. 5 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» (а.с. 8-10). 08 жовтня 2024 року [PERSON] подав ТОВ «Сумитеплоенерго» заяву наступного змісту: «Наказ № 3964 від 03 жовтня 2024 року. Нижчепідписавшийся надає Вам протест в акцепті на пропозицію № 3964 від 03.10.2024, яка надійшла за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] » з зазначенням про надання копії опротестованої пропозиції (а.с. 11). Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до вимог ст.ст.\~525-526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння\~відмова від виконання зобов`язань не допускається. Під час судового розгляду встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, виникають з надання ТОВ «Сумитеплоенерго» житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з частиною 1\~статті 14 Закону України «Про цінні папери і фондовий ринок»\~вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Відносини, пов`язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено\~Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 9 червня 1930 року), а також\~Законами України «Про обіг векселів в Україні», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено\~Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», «Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 року про врегулюванню деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів». Статтею 75 Уніфікованого закону визначено, що простий вексель містить: назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;\~\~безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей;\~\~зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;\~\~зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець). Згідно з пунктом 1.2 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого\~постановою Національного банку України від 16 грудня 2002 року № 508, векселедавець - юридична або фізична особа, яка видала простий або переказний вексель; векселедержатель - юридична або фізична особа, яка володіє векселем, що виданий або індосований цій особі чи її наказу, або індосований на пред`явника, або шляхом бланкового індосаменту, чи на підставі інших законних прав. Статтею 77 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі передбачено, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).\~\~ До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10). До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя. Відповідно до статті 16 Уніфікованого закону власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим. Закреслені індосаменти вважаються при цьому ненаписаними. Якщо за бланковим індосаментом іде інший індосамент, то особа, яка підписала останній, вважається такою, що придбала вексель за бланковим індосаментом. Таким чином особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть, якщо останній із них є бланковим. Якщо останній індосамент є бланковим або на пред`явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним. З огляду на вказане законодавство, надісланий на адресу позивача лист № 3964 від 03 жовтня 2024 року не містить ознак цінного паперу векселю, а містить інформаційне повідомлення про наявність заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води та пропозицію здійснити її погашення. Діючим законодавством не передбачено обов`язку теплопостачальної організації здійснювати погашення наявної заборгованості за спожиті комунальні послуги за наслідками заперечення споживача щодо пропозиції сплати такої. За таких обставин позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача погасити заборгованість є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed