Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

30.12.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №1837691 від 03.02.2022 у розмірі 24 000, 00 грн та судові витрати в сумі 2\~422, 40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 03.02.2022 між позивачем та [PERSON] був укладений електронний договір про споживчий кредит №1837691, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 8 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. П. 1.3. договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Згідно з п. 1.5.1. договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до таких умов: 1, 8% від суми позики, але не менше ніж 50, 00 грн за перший день користування позикою; 1, 8% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3. цього договору. Згідно пункту 1.5.2 договору у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених пункті 1.5.1 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами) в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою). При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Позивач зазначає в позовній заяві, що передбачене договором позики підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобов`язань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов`язали з певною подією неповерненням позикових коштів у встановлений у договорі строк. Таке підвищення процентної ставки є реакцією на порушення зобов`язання за договором. Нарахування позивачем додаткових (збільшених) процентів, передбачених п.1.5.2 договору позики, за фактичну кількість календарних днів її користування, за своєю правовою природою у повному обсязі відповідає процентам за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Договір укладений шляхом реєстрації відповідача на сайті позивача та подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів. Підтвердження позивачем заявки на отримання позики здійснювалось у спосіб передбачений Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 60 від 30.12.2020, які розміщенні на офіційному веб-сайті позивача. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики, що зазначена в договорі про споживчий кредит, що підтверджується повідомленням №1408/12 від 23.12.2024 ТОВ «Платежі онлайн». Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Станом на 23.12.2025 відповідно до п. 1.1., 1.5. договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 24 000, 00 грн, з яких: 8000, 00 грн - основний борг, 16 000, 00 грн - заборгованість по відсоткам. У додатку до позовної заяви позивачем надані докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу (а. с. 12). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 31.12.2024. Відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача згенерована судом 31.12.2024. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 прийнято вище зазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала суду направлялась відповідачу засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, вказану позивачем в позовній заяві. 26.01.2025 на електронну адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в якому він просив розгляд цивільної справи про стягнення заборгованості проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін, дві ідентичні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву, клопотання про витребування від позивача інформації щодо порядку ідентифікації особи в ІТС, а також підтвердження права позивача проводити ідентифікацію за допомогою вище вказаної системи та докази отримання відповідачем коштів. Документи кваліфікованим електронним підписом підписані не були. 04.02.2025 на електронну адресу суду повторно від імені відповідача надійшли клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, заява про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву, клопотання про витребування доказів, датовані 26.01.2025, та відзив на позовну заяву без дати. Документи підписані кваліфікованим електронним підписом. 07.02.2025 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою відділення АТ «Укрпошта» за «закінченням терміну зберігання». Ухвала суду про відкриття провадження у справі не була вручена відповідачу засобами поштового зв`язку (а. с. 70-71). Ухвалою суду від 04.03.2025 клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, заяву про поновлення строку на подання відзиву, клопотання про витребування від позивача інформації, які надійшли до суду 27.01.2025 та 04.02.2025 повернуто без розгляду. Ухвала направлена відповідачу засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 74, 76-77). Кореспонденція повернулась на адресу суду 04.09.2025. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову, та клопотання оформлені відповідно до вимог процесуального закону. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.02.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №1837691 (а. с. 28 33), відповідно до якого позивач надав відповідачу на умовах, передбачених цим договором, грошові кошти в позику в сумі 8\~000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти, за користування позикою, зазначені у п. 1.5. цього договору. Відповідно до п. 1.2. позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 7.1. договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «ВЕЛЛФІН» (далі Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (а. с. 21-27), затверджені наказом №60 від 30.12.2020. Згідно з п. 4.1, 4.2 Правил, заявник, що має намір отримати грошові кошти у позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно з п. 6.2, 6.8. Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийняття рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору про споживчий кредит. Заявник підписує, а також підтверджує ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами договору про споживчий кредит з моменту підтвердження електронним підписом одноразовим ідентифікатором в якості аналогу власноручного підпису між товариством і заявником. Договір підписаний відповідачем електронним підписом dd9188 (аналог власноручного підпису). Строк позики за цим договором починається з 03.02.2022 та складає 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток до договору) до 05.03.2022 (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.5. договору строк та проценти за користування позикою за договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на таких умовах: 1.5.1.Протягом строку позики, встановленого п. 1.3. договору, розмір основних процентів складає: 1, 8% від суми позики, але не менше ніж 50, 00 грн за перший день користування позикою; 1, 8% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3. цього договору. 1.5.2. У разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3. договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1. договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою). Відповідно до п. 1.6. договору позика надається на споживчі цілі. 03.02.2022 у встановленому у п. п. 4.1, 4.2 Правил порядку відповідач оформив заявку для отримання грошових коштів у позику шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача (а. с. 47-49). Заявка для отримання позики містить персональні дані позичальника ( прізвище, ім`я та по батькові, стать, дату народження, адресу реєстрації місця проживання), а також номер його паспорту, РНОКПП, номер телефону, номер платіжної картки [NUMBER] , адреса електронної пошти, вид позики (споживчі цілі), сума, строк позики. На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі. Крім договору, сторонами узгоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 33 зворот), з якої слідує, що кредит в сумі 8\~000, 00 грн надається 03.02.2022, дата платежу 05.03.2022, проценти за користування кредитом 4\~320, 00 грн, реальна річна ставка 19\~020, 63%, загальна вартість кредиту 12\~320, 00 грн. Перерахування коштів через сайт позивача creditup.com в сумі 8\~000, 00 грн на платіжну картку [NUMBER] , емітовану MONOBANK, 03.02.2022 підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №1408/12 від 23.12.2024 (а. с. 46). З розрахунку заборгованості за договором позики №1837691 від 03.02.2022 з [PERSON] вбачається, що фактично проценти за користування позикою нараховані за період з 03.02.2022 по 26.05.2022 включно із суми кредиту 8\~000, 00 грн із розрахунку 1, 8% в день, що в грошовому вираженні становить 144, 00 грн, тільки в останній день 26.05.2022 нараховані проценти 16, 00 грн. Загальна сума нарахованих процентів становить 16\~000, 00 грн. Загальна сума заборгованості 24\~000, 00 грн (а. с. 34-45). На підтвердження статусу позивача як фінансової установи надані Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, (а. с. 19, 20). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~пунктів 5-7\~ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір -\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав і\~обов`язків та\~оформлена в\~електронній формі; електронний\~підпис одноразовим\~ідентифікатором -\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання,\~зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд посилається на норми Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення сторонами кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 625\~ЦК України\~передбачено,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторонами відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» укладено в електронній формі кредитний договір, який був підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором. Сторонами були узгоджені істотні умови споживчого кредитного договору: тип кредиту, його загальний розмір, порядок та умови надання кредиту, строк на який надається кредит, процентна ставка та її тип (фіксована), порядок її обчислення та сплати процентів, порядок повернення кредиту тощо. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику у кредит обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується вище зазначеною інформаційною довідкою. Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вище зазначеним кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Судом перевірений розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Відповідач суду свій розрахунок заборгованості не надав. Розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Проценти за користування коштами нараховані: за 30 днів відповідно до п. 1.5.1 договору, за наступні 82 дні відповідно до п. 1.5.2. та ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, що передбачена договором. За умовами договору (п. 1.5.1.) сторони погодили щоденну суму процентів за користування кредитом протягом строку його дії 30 днів. 05.03.2020 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, бо в договорі сторони погодили строк позики 30 днів та термін повернення позики до 05.03.2020. В п. 54 постанови від 28.03.2018 у справі (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18) Велика Палата Верховного Суду вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює три наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Обов`язок боржника на вимогу кредитора: 1) сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; 2) сплатити суми боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлений договором; 3) сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлений законом (відмінних від 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України). Тобто, пунктом 1.5.2. договору про споживчий кредит №1837691 від 03.02.2022 встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Отже, відповідачу після закінчення строку дії договору правомірно нараховані проценти згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідно пункту 1.5.2 договору. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 23.12.2025 становить 24 000, 00 грн, з яких: 8000, 00 грн - основний борг, 16 000, 00 грн - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач заборгованість за вище зазначеним кредитним договором не виплатив, чим порушив право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Враховуючи вище наведене суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422, 40 грн, сплату якого позивачем підтверджено платіжною інструкцією №629 від 26.12.2024 (а. с. 13). На підставі викладеного,

Outcome: approved