Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

18 лютого 2025 року представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за довіреністю Пархомчук С. В. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , у якому просить: -стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 1949676 від 24 травня 2021 року в сумі 7487,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1949676 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500,00 грн, дата надання кредиту: 24.05.2021, строк кредиту 15 днів, валюта кредиту: UAH, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка - 1,90 %. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 7487,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4987,50 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору №1, укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. 24.05.2021 року на картковий рахунок Відповідача №1 було перераховано кредитні кошти в сумі 2500,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02 24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Позивачем направлена відповідачу вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 1949676 від 24.05.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті 26.03.2025 від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу у розмірі 10500,00 грн.. 22.04.2025 представник відповідача звернулася до суду через систему «Електронний суд» з додатковими поясненнями, у яких просить у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Пояснення обґрунтовані тим, що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не набуло прав вимоги до відповідача через відсутність у справі доказів направлення останній повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу, надання позивачем неналежного витягу з реєстру боржників. Також зазначає, що проценти нараховані після спливу строку надання кредиту, заборгованість має складати 3212,50 грн. - 2500,00 сума боргу за тілом кредиту, 712,50 грн. сума боргу за процентами. Крім цього, представник відповідача зазначає про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту надання коштів позичальнику та розміру заборгованості. Одночасно, у додаткових поясненнях представник відповідача зазначає про необґрунтованість вартості витрат позивача на професійну правничу допомогу. 25.04.2025 представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний суд» з заявою, у якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та викладає заперечення на додаткові пояснення представника відповідача. Так, представник позивача зазначає, що доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необґрунтованими з огляду на ненадання доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному чи новому кредитору, а неотримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє боржника від обов`язку погашення кредиту. Зазначено, що представником Позивача до позовної заяви було долучено належним чином засвідчений Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02 24122001 від 24.12.2021, який оформлений у відповідності до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України та підпункту 12 пункту 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року за № 1000/5. Представник позивача наголошує, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім цього, зазначено, що відповідно до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Також, представник позивача зазначає, що первісний кредитор та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не має доступу до виписок по картковому рахунку, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. [PERSON] , укладаючи кредитний договір, реалізувала своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти. Щодо первинних бухгалтерських документів зазначено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію не є підставою для невизнання господарської операції, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в повній мірі надано докази отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Крім цього, зазначено щодо розподілу судових витрат. До заяви долучено Розширений витяг Реєстру боржників до Договору факторингу № 02 24122001 від 24.12.2021 та детальний розрахунок заборгованості за укладеним кредитним договором, здійснений первісним кредитором. 06.06.2025 представник відповідача звернулася до суду через систему «Електронний суд» з додатковими поясненнями, у яких просить у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відмовити. Пояснення обґрунтовані тим, що Позивачем не надано жодного доказу направлення ідентифікатора Відповідачеві (наприклад довідки від мобільного оператора), не надано доказів використання Відповідачем цього ідентифікатора, що, на думку представника, виключає підписання [PERSON] кредитного договору через будь який із зазначених способів. Також викладено заперечення щодо нарахування процентів, зокрема, що Договором від 24.05.2021 № 1949676 передбачені наступні умови: сума кредиту - 2500,00 грн., строк кредиту - 15 днів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, однак з наданих позивачем розрахунків вбачається, що відсотки нараховані за користування кредитом не лише за період дії договору, а і поза межами строку дії кредитного договору, з 09.06.2024 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі. Доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, Позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Договір було укладено 24.05.2021 строком на 15 днів від дати отримання кредиту, нарахування відсотків було можливим виключно в межах 15 днів від дати отримання позичальником грошових коштів. Крім цього, представник відповідача, як і у попередньо поданих поясненнях зазначає про відсутність первинних бухгалтерських документів, зокрема, що матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу кредитних коштів, а наданий розрахунок заборгованості містить лише суму заборгованості (незмінну) та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, розрахунок є виключно внутрішнім документом фінансової установи і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Також представником відповідача викладені заперечення щодо відступлення права вимоги за кредитним договором та щодо оплати договору факторингу. Одночасно, представник відповідача викладає обґрунтування вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу та зазначення щодо необґрунтованості вартості наданих адвокатом Позивачу послуг на професійну правничу допомогу. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги представник позивача підтримує. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 24.05.2021 між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1949676 про надання коштів на умовах споживчого кредитушляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500,00 грн, дата надання кредиту: 24.05.2021, строк кредиту 15 днів, валюта кредиту: UAH, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка - 1,90 %. Згідно довідки про ідентифікації клієнта - [PERSON] , з якою укладено договір № 1949676 від 24.05.2021, ідентифікований ТОВ «Лінеура Україна» одноразовим ідентифікатором М297, виданий 24.05.2021, номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3., 1.4 за цим Договором Строк кредиту 15 днів, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Відповідно п. 4.2. за цим Договором, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1. - 4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно п. 4.2.5 за цим Договором, Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 Договору). Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. 24.05.2021 року на картковий рахунок Відповідача №1 було перераховано кредитні кошти в сумі 2500,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Крім цього, 24.05.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту. Отже, судом встановлено, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З розрахунку заборгованості за договором № 1949676 від 24.05.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.12.2021, підписаний директором первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна», загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] становить 7487,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4987,50 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, розмір заборгованості позичальника [PERSON] становить 7487,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4987,50 грн. Також у виписці зазначено, що ТОВ «ФК Кеш Ту гоу» нарахування відсотків, пені, штрафів - не здійснювало. Згідно листа № 19572-0403 від 04.03.2024, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги ТОВ «Лінеура України» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та зазначено, що між цими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.05.2021 17:22:31 на суму 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 90930426, призначення платежу: Зарахування 2500 грн на карту [NUMBER] . 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу № 02 24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 02 24122001 від 24.12.2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 1949676 від 24.05.2021,загальна сума заборгованості становить 7487,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4987,50 грн. Позивачем направлена відповідачу вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 1949676 від 24.05.2021. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). З аналізу чинного законодавства слідує, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Із огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19. На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом на підставі зазначеної вище ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1949676 від 24.05.2021 в електронній формі. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали первісному кредитору за кредитним договором № 1949676 від 24.05.2021 до позивача у справі. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідач уклав з ТОВ «Лінеура Україна» договір № 1949676, порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданою платіжною інструкцією. Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. покладається на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. З положень ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі та до якого застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадку надання усних і письмових консультацій. Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С. В., відповідно до умов якого п. 3.1 вартість такої обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується з вартості годи роботи адвоката, яка встановлюється 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу. Також надано додаткову угоду № 1 до цього договору. У позові викладено розрахунок вартості послуг адвоката з надання правової допомоги. У матеріалах справи є акт про отримання правової допомоги від 24.03.2025, яким підтверджується кількість витраченого адвокатом часу - 5 годин та зазначається, що сума послуг становить 10500,00 грн., надано також платіжну інструкцію про сплату цієї суми позивачем за надання правової допомоги. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Проте, у зв`язку з задоволенням позову, відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved