Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частині від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дні звернення до суду і до повноліття дітей. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний 10.03.2025. Батько дітей на даний час утримується у ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор". Позичка багатодітна матір, на даний час не працює, отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях. Діти потребують харчування, навчання, розвитку, одягу, що тягне за собою значні матеріальні витрати. Відповідач є рідним батьком вказаних дітей, однак свого обов`язку забезпечувати дітей матеріально не виконує. Позовна заява надійшла до суду 17.06.2025. Ухвалою головуючого судді від 27.06.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові. [PERSON] надав суду письмову заяву про невизнання позову, де зазначив, що позивачка відняла у нього дітей, намагається його позбутися, щоб жити з іншим. Він не має наміру утримувати її та її співмешканця, який ніде не працює. Окрім того, він не впевнений, що є батьком дітей, оскільки позивачка неодноразово йому зраджувала. Вимагає від позивача доказів його батьківства, а саме тестів ДНК. Якщо з нього будуть стягуватись якійсь кошти, він вимагає чеків на підтвердження того, що грошові кошти витрачаються на утримання дітей. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вже не впевнений, що є батьком дітей, вважає, що [PERSON] повинна довести йому, що це його діти шляхом проведення ДНК експертизи. При цьому, на запитання суду про перебування його в зареєстрованому шлюбі з позивачкою та обізнаність про запис його батьком в свідоцтвах про народження дітей відповів ствердно. Також відповідач підтвердив, що на час розгляду даної справи позовної заяви про оскарження батьківства він не подавав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2012 по 09.04.2025, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.03.2025 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 09.04.2025 (а.с. 4, 16-17). Батьківство відповідача підтверджене свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 5-7). Факт проживання дітей з матір`ю [PERSON] підтверджується Витягами з Реєстру Куликівської територіальної громади від 28.08.2024 (а. с. 8-11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.\~182\~СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьківство [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановленому порядку відповідачем не оспорювалось та на даний час не спростоване. Сумніви відповідача у тому, що аліменти будуть витрачатися саме на задоволення потреб дітей не є підставою для відмови у стягненні аліментів та наразі не ґрунтуються на доказах. Окрім того, оскільки аліменти це платежі цільового призначення, законодавство України надає право платнику аліментів здійснювати контроль за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини. Таке право регулюється статтею 186 Сімейного кодексу України, а також Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року № 1713. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснює орган опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Підставою для проведення такого відвідування є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Визначаючи розмір стягуваних аліментів за позовом [PERSON] , суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, та те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Відомостей про стан здоров`я\~платника аліментів,\~який би\~впливав на\~їх розмір\~та дані\~про наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина суду не надано. Враховуючи викладене, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби кожної дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 17.06.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved