Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

25.06.2025 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 25.04.2025 року ГУ ПФУ у Запорізькій області було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії. Відмова була мотивована тим, що ним не підтверджено період роботи з березня 1979 року по листопад 1980 року, оскільки не доведено належність йому архівних довідок від 21.04.2021 № 316/01.20 та від 18.05.2021 № 335/01-26, виданими Трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської області. Зазначені довідки не були прийняті відповідачем до уваги з підстав того, що у них його прізвище та ім`я зазначені скорочено, відповідають даним його паспорта. У зв`язку з цим, через допущені неточності та формальні підстави, він фактично позбавлений можливості підтвердити належний трудовий стаж і реалізувати право на перерахунок пенсії. Просить суд встановити факт належності йому архівної довідки № 316/01.20, виданої 21.04.2021 року Трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, архівної довідки № 335/01-26, виданої 18.05.2021 Трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської області. До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 31). Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на заяву, в якому зазначив, що при вирішенні даного питання ГУ ПФУ у Волинській області покладається на розсуд суду (а.с. 21-22). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом, 25.04.2025 року ГУ ПФУ в Запорізькій області було прийнято рішення № 357 про відмову у проведенні перерахунку пенсії заявнику [PERSON] (а.с. 7) Із вищевказаного рішення слідує, що за результатами розгляду документів, доданих [PERSON] до заяви про перерахунок пенсії, встановлено, що архівні довідки від 21.04.2021 № 316/01.20 та від 18.05.2021 № 335/01-26, виданими Трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, про період роботи з березня 1979 року по листопад 1980 року містять зазначення прізвища, ім`я, по батькові заявника як « [PERSON] » та «гр. [PERSON] », що не відповідає його паспорту (а.с. 7). Вищевказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На переконання суду, підтвердженням того, що відомості, які містяться в архівних довідках № 316/01.20 від 21.04.2021 року та № 335/01-26 від 18.05.2021 року, дійсно належать заявнику, є свідчення [PERSON] , яка у зазначений період працювала бухгалтером у колгоспі «Комунар» та підтвердила, що у період з березня 1979 року по листопад 1980 року [PERSON] обіймав посади завідувача ферми та інженера трудомістких процесів. (а.с. 11) Аналогічні відомості надав [PERSON] , який працював у колгоспі «Комунар» економістом, та засвідчив, що у період з березня 1979 року по листопад 1980 року заявник дійсно працював завідувачем ферми та інженером трудомістких процесів (а.с. 12). Суд також вважає доведеним, що виправити розбіжності у вищевказаних документах (довідках) в позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація його права на перерахунок пенсії за віком. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа ГУ ПФУ у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved