Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що 27 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1408742, в межах якого позивач надав відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. На виконання договору ТОВ "Слон Кредит" йому були перераховані кредитні кошти. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. 14 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1408742 від 27 січня 2024 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 54950,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3500,00 грн сума заборгованості за пенею. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1408742 від 27 січня 2024 року у розмірі 54950,00,00 грн. та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що позивач стверджує, що 27 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1408742, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р. Кредитний договір був укладений 22.02.2024р.,тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %. Водночас, Позивач не привів умови Договору позики до відповідності Закону України "Про споживче кредитування"в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 2,20% в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Разом з тим, ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування"визначено, що: "Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним". Таким чином, сторона позивача вважає, що умови Договору позики, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами, проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період, так розмір облікової ставки (% річних) що в 2024 році становив: з 26.01.2024 року по 14.03.2024 року 15,0 %; з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року 14,5 %; з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року 13,5 %; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року 13,0 %. Матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів на підтвердження дійсного зарахування коштів на банківські рахунки відповідача за договором №1408742 від 27.01.2024. Формулювання умов договору «зобов`язується надати, надає» вимагає підтвердження факту надання/передачі/перерахування коштів для встановлення безспірності виконання Кредитодавцем/Позикодавцем умов договору. Крім того, посилався на те, що позивачем належним чином не доведено факту набуття прав вимоги до відповідача за договором факторингу. Оскільки договір №1408742 від 27 січня 2024 року було укладено між сторонами в період дії в Україні воєнного стану, Відповідач вважає безпідставними нарахування позивачем суми заборгованості за пенею у розмірі 3500,00 грн. Витрат на професійну правничу допомогу також вважає такими, що не відповідають складності справи та об`єму проведеної адвокатом роботи (а.с. 44-50). Посилаючись на ці та інші обставини, відповідач просив суд відмовити ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позову у повному обсязі. Позивач, не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, надав відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.66-84). Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, уповноважив адвоката Хворост Д.М. представляти його інтереси в суді. Представник відповідача адвокат Хворост Д.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. В задоволенні позову просила відмовити. Враховуючи відсутність\~підстав,\~передбачених ст.\~223\~ЦПК України\~для відкладення\~справи,\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та вивчивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 січня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» ( у договорі - товариство) та [PERSON] (згідно договору споживач) був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1408742 (а.с. 5-9). Згідно з умовами договору на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та ви конати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктом 1.3. даного договору передбачено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 7000,00 грн. Згідно пункту 1.4. договору строк кредиту - 360 днів. Стандартна процентна ставка договором визначена у розмірі 2,5% на день (пункт 1.5.1 договору). Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком до договору про надання споживчого кредиту № 1408742 від 27 січня 2024 року, за вказаним договором відповідач в термін до 21 січня 2025 року всього мав сплатити кредитору 66062,50,00 грн, з яких 7000 грн сума кредиту, 59062,50 грн проценти за користування кредитом. Вказаний договір сторонами укладено в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми правочину. При цьому [PERSON] підписав договір одноразовим ідентифікатором Р269, що вказано у самому договорі. На підтвердження факту укладення [PERSON] з ТОВ «Слон Кредит» 27 січня 2024 року договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1408742 позивачем до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копію такого договору, яка крім іншого, містить і відомості щодо підписання цього договору [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Відповідач, в свою чергу, доказів того, що такі договори він не підписував, до матеріалів справи не надав. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд встановив, що [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1408742 від 27 січня 2024 року. Також судом встановлено, що виконання умов кредитного договору ТОВ «Слон Кредит» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 7000 грн. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження факту одержання відповідачем коштів за кредитним договором позивач залучив до матеріалів справи інформацію ТОВ «Пейтек Україна» від 05.11.2024 вих.№20241105-521, якою підтверджується факт успішного перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 27.01.2024 на суму 7000 грн. Кошти зараховано на картку, маска картки: [NUMBER] (а.с. 12) Відповідачем зазначений доказ не спростований. Зокрема, ним не надано доказів, що картка [NUMBER] йому не належить, або що на таку картку зазначені платежі не зараховувались. Згідно ст. ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тому суд відхиляє посилання сторони відповідача на те, що вказана вище інформація ТОВ «Пейтек Україна» від 05.11.2024 вих.№20241105-521 є неналежним доказом. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд встановив, що за кредитним договором від 27 січня 2024 року № 1408742 одержав кошти у розмірі 7000 грн. 14\~жовтня 2024\~року між\~ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 1408742 від 27 січня 2024 року (а.с.15-17). Як передбачено пунктом 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі реєстру боржників згідно зазначеного договору підписаний сторонами 14 жовтня 2024 року (а.с. 18). Як підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року, предметом договору факторингу крім іншого були права вимоги до [PERSON] згідно договору про надання споживчого кредиту №1408742 від 27 січня 2024 року (а.с. 19). При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача як на підставу заперечення проти позивних вимог на ту обставину, що позивачем додано не повний текст договору факторингу та реєстру боржників. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Тому надання позивачем до матеріалів справи витягу з договору факторингу та з реєстру боржників в повній мірі відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд бере до уваги, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 7000 грн. Доказів погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач до матеріалів справи не надав. Щодо заборгованості за відсотками, суд встановив наступне. Згідно договору про надання споживчого кредиту №1408742 від 27 січня 2024 року розмір відсотків становить 2,5% на день (пункт 1.5.1 договору). При цьому згідно 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно пункту 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому даним нормативним актом не передбачено недійсності умов договору, який суперечить вказаним обмеженням, встановленим Законом. Тому суд вважає за необхідне розмір заборгованості відповідача за відсотками стягнути в межах, визначених зазначеними вище нормами. При цьому в період дії кредитного договору відсотки, нараховані за користування кредитними коштами становлять: з 27.01.2024 по 11.04.2024 (86 календарних днів) - 2,5%, з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 календарних днів) 1,5%, з 20.08.2024 по 21.05.2025 (154 календарних днів) 1%. З врахуванням вказаних обмежень розмір відсотків за користування кредитом становить: з 27.01.2024 по 11.04.2024 15050,00 грн (7000 грн х 2,5% х 86 дн); з 22.04.2024 по 19.08.2024 12600,00 грн (7000 грн х 1,5% х 120 дн.); з 20.08.2024 по 21.05.2025 10780,00 грн (7000 грн х 1% х 154 дн.), а всього 38430,00 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту 7000 грн, заборгованість за відсотками 38430,00 грн, а всього 45430 грн. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Тому у зв`язку з частковим задоволенням позову (позов задоволено на 83%) з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 2513,24 грн. Оскільки позов задоволено частково на 83%, відповідно на 17% в задоволенні позову відмовлено. Тому понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до вимог, в задоволенні яких відмовлено: 7000 грн (витрати на правничу допомогу) х 17% = 1190 грн. підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial