Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 471603668 від 22.12.2022 року в розмірі 28 344,86 грн., з яких: 5\~599,68 грн. основний борг (тіло кредиту), 22\~745,18 гривень заборгованість за процентами, а також понесених витрат на правову допомогу та судового збору в розмірі 2422,40 грн. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 23.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просить розгляну справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що 22.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] на підставі Заявки на отримання грошових коштів в кредит, було укладено договір кредитної лінії № 471603668 від 22.12.2022 року, згідно з яким Кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 5 600,00 грн., строком на 30 днів, який може бути продовжений Позичальником за умови оплати ним протягом дисконтного та пільгового періодів всіх фактично нарахованих процентів. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису вчиненого одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти надано 22.12.2022 року в безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку відповідача 5168-75ХХ-ХХХХ-0586 зазначену ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит, що підтверджується платіжним дорученням від 22.12.2022 року. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу під правом вимоги розуміються всі права клієнта (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по платі суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. В подальшому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу, якими продовжувався строк його дії та Договір факторингу укладався у новій редакції. Згідно з пунктом 4.1 вищезазначеного Договору факторингу (з урахуванням додаткової угоди №26 від 31.12.2020) визначено, що наявне право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» переходить в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №222 від 28.03.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за Договором на загальну суму 14\~494,65 грн.. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до відповідача за Договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що підтверджується наявним у матеріалах справи договором факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року, реєстром прав вимоги №2 від 31.07.2024. В свою чергу, 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року відступило право вимоги до відповідача за Договором ТОВ «Юніт Капітал». Відтак, посилається, що станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 471603668 від 22.12.2022 року в сумі 28 344,86 грн., з яких: 5\~599,68 грн. основний борг (тіло кредиту), 22\~745,18 гривень заборгованість за процентами. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання з погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані\~\~ в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію\~\~\~\~ укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~\~\~\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається\~\~ в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] станом на 25.06.2025 (розрахунки заборгованості, виписка з особового рахунку за Договором № 471603668 від 22.12.2022) складає суму 28 344,86 грн. (в т.ч.: 5\~599,68 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 22\~745,18 грн. заборгованість по відсоткам) підтверджена належними доказами, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Ст.\~137\~ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року та додаток №1 до нього, що укладений між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №4956, видане 24.04.2012 року, копію довіреності на представництво інтересів позивача від 04.12.2024 року. Дослідивши, подані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, про задоволення заявлених витрат, тому позивач має право на відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 гривень. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved