Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства, зазначивши, що з березня 2009 року по кінець 2014 року вона проживала з [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, здійснювали ремонт житла в якому разом проживали, вирішували спільно всі побутові проблеми, планували одружитись. 12.09.2010 року вони відгуляли весілля за українськими традиціями, однак не змогли зареєструвати шлюб в органах РАЦСу, так як [PERSON] на той час був неповнолітнім та не мав паспорта. Від спільного проживання [INFO] у них народилась дитина, син [PERSON] . [PERSON] не зміг зареєструвати сина на себе, так як не мав паспорта, а тому відомості про батька дитини були внесені відповідно до ст.135 СК України. [PERSON] проходив військову службу і під час виконання військових обов`язків військової служби [INFO] загинув в смт. Оленівка Кальміуського району Донецької області. Її син, [PERSON] має право на призначення та отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому вона просить встановити факт батьківства [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та внести змінти в актовий запис дитини, зазначивши його батьком [PERSON] . Заявниця та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного Фонду України в Житомирській області подала заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує за умови доведеності заявлених вимог належними документами. Заінтересована особа - Коростенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Судом встановлено, що з березня 2009 року по 2014 рік заявниця проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] народила сина, [PERSON] . Оскільки на час народження дитини, [PERSON] був неповнолітнім заявниця зареєструвала народження сина у Виконавчому комітеті Вигівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Відомості про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] загинув, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За клопотанням представника позивача у справі була призначена судовову молекулярно - генетичну експертизу. З висновку експерта №1211 від 27.08.2025 року слідує, що загиблий [PERSON] , [INFO] , ймовірно, є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999%. Проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Щодо вимоги заявниці, яка стосується внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відтак, оскільки як установлено судом, що [PERSON] звернулася до суду із цією заявою, бо в інший спосіб внести зміни до актового запису неможливо і такий спосіб є законним, на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, суд також задовольняє вимогу про внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька дитини. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, тому що від нього залежить право позивача на призначення та отримання дитиною допомоги у зв`язку з втратою годувальника. Визнання даного факту не суперечить правам та інтересам третіх осіб. Судові витрати слід вважати фактично понесеними.

Outcome: approved