Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Міхо К.В. звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що 04.12.1999 між заявником та [PERSON] було укладено шлюб. Після одруження у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . У 2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 22.06.2012 між сторонами повторно було зареєстровано шлюб, а вже через місяць у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . З 14 лютого 2015 року [PERSON] із [PERSON] припинили проживати разом та вести спільний побут. З жовтня 2015 року [PERSON] почала проживати, вести бюджет, спільний побут із [PERSON] , [INFO] . Фактично між ними були відносини, які притаманні сім?ї, але на розлучення із [PERSON] заявниця не подавала. [INFO] заявниця народила доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Проте, біологічним батьком [PERSON] насправді є [PERSON] . Разом з тим, запис про батька дитини було зроблено у відповідності з вимогами Сімейного кодексу України. Біологічний батько дитини - [PERSON] до її народження та до своєї смерті від дитини не відмовлявся, а навпаки визнавав її своєю дитиною, брав активну участь в її житі: був присутній на пологах, також в Консультативно-діагностичному центрі зберігається індивідуальна карта [PERSON] № 495/62, де зазначено дані про батька дитини. В індивідуальній карті вагітної № 495/62 у графі «інформація про чоловіка» зазначений [PERSON] . У подальшому він також повністю піклувався донькою, водив та забирав її із садочку, виховував та виконував всі батьківські обов?язки. Ще за життя [PERSON] хотів підтвердити факт свого батьківства, тому 19.06.2021 був зібраний аналіз ДНК на батьківство, а 05.07.2021 року результат показав ймовірність батьківства на 99,999999%. 08 листопада 2021 року помирає [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке зареєстровано Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Києва), про що 12 листопада 2021 року зроблений відповідний актовий запис № 25517. Таким чином, шлюб між заявницею та [PERSON] припинився. 11 березня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, про що 11 березня 2022 р. зроблений відповідний актовий запис № 129. На підставі шлюбу заявниця (на той час - [PERSON] ) змінила прізвище на [PERSON] . У березні 2022 року [PERSON] добровільно вступив до лав ЗСУ де і прийняв військову присягу при В/Ч [NUMBER] . Цей факт підтверджує обліково-послужна картка до військового квитка серії [NUMBER] , а також військовий квиток серії [NUMBER] . 09 листопада 2024 року [PERSON] був переведений у військову частину [NUMBER] , підтверджується довідкою № 513 від 26.03.2025. 11.03.2025 виконуючи бойове завдання, пов?язане з захистом Батьківщини від окупаційних військ російської федерації, [PERSON] потрапив під ворожий обстріл поблизу населеного пункту Новопіль (Волноваський район, Донецька область) та отримав поранення. [INFO] [PERSON] від тяжкого поранення помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 4 квітня 2025 р. зроблено відповідний актовий запис № 5497. Отже, його поведінка за життя свідчить про визнання ним батьківства стосовно дитини [PERSON] та намір подати заяву про визнання батьківства щодо неї, який він не зміг реалізувати у зв?язку із загибеллю. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явився, від представника заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовільнити, окрім цього, долучила до матеріалів справи оригінал висновку генотипоскопічного дослідження від 05.07.2021 № 31296, виданий медико-генетичним центром «Мама Папа». Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04.12.1999 між заявником та [PERSON] було укладено шлюб. Після одруження у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . У 2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 22.06.2012 між сторонами повторно було зареєстровано шлюб, а вже через місяць у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . З 14 лютого 2015 року [PERSON] із [PERSON] припинили проживати разом та вести спільний побут. З жовтня 2015 року [PERSON] почала проживати, вести бюджет, спільний побут із [PERSON] , [INFO] . [INFO] заявниця народила доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому запис про батька дитини було зроблено у відповідності з вимогами Сімейного кодексу України. Біологічний батько дитини - [PERSON] до її народження та до своєї смерті від дитини не відмовлявся, а навпаки визнавав її своєю дитиною, брав активну участь в її житі: був присутній на пологах, також в Консультативно-діагностичному центрі зберігається індивідуальна карта [PERSON] № 495/62, де зазначено дані про батька дитини. В індивідуальній карті вагітної № 495/62 у графі «інформація про чоловіка» зазначений [PERSON] . У подальшому він також повністю піклувався донькою, водив та забирав її із садочку, виховував та виконував всі батьківські обов?язки. Ще за життя [PERSON] на підтвердження факту свого батьківства 19.06.2021 зібрав аналіз ДНК на батьківство, а 05.07.2021 року було отримано результат, який показав ймовірність батьківства на 99,999999%, що підтверджується висновком генотипоскопічного дослідження від 05.07.2021 № 31296, виданим медико-генетичним центром «Мама Папа». 08 листопада 2021 року помирає [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке зареєстровано Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Києва), про що 12 листопада 2021 року зроблений відповідний актовий запис № 25517. Таким чином, шлюб між заявницею та [PERSON] припинився. 11 березня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, про що 11 березня 2022 р. зроблений відповідний актовий запис № 129. На підставі шлюбу заявниця (на той час - [PERSON] ) змінила прізвище на [PERSON] . У березні 2022 року [PERSON] добровільно вступив до лав ЗСУ, що підтверджується обліково-послужною карткою до військового квитка серії [NUMBER] , а також військовий квиток серії [NUMBER] . 09 листопада 2024 року [PERSON] був переведений у військову частину [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 513 від 26.03.2025. 11.03.2025 виконуючи бойове завдання, пов?язане з захистом Батьківщини від окупаційних військ російської федерації, [PERSON] потрапив під ворожий обстріл та отримав поранення. [INFO] [PERSON] від тяжкого поранення помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 4 квітня 2025 р. зроблено відповідний актовий запис № 5497. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження «Дата народження», «Місце проживання» в розділі «Відомості про батька2 у цьому випадку не заповнюються. Враховуючи, що на час народження доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем матері, а батько дитини був записаний за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22). Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18). У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти», заява № 62257/15, зазначено, що наразі ДНК-тест - це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved