Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

28.07.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області з Літинського районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит №4440882, за умовами якого відповідачу шляхом переказу коштів на картковий рахунок було надано кредит в загальному розмірі 10000 грн строком на 15 днів зі сплатою процентів за ставкою 1,25% за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до розділу 2 договору сторонами узгоджені умови щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4440882. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4440882 від 27.10.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 17247,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 6680 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9567,09 грн, заборгованість за комісіями - 1000 грн. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4440882 від 27.10.2021 в розмірі 17247,09 грн, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 03.07.2025за результатами розгляду заяви відповідачки [PERSON] про порушення правил територіальної юрисдикції цивільну справу за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.07.2025 цивільну справу № 137/718/25 за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду. Відповідачка відзиву до суду не подала. Водночас, 29.09.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява відповідачки, у якій остання, не оспорюючи факт укладення 27.10.2021 з ТОВ «Мілоан» кредитного договору № 4440882, його умови, у тому числі щодо пролонгації, розмір заборгованості за кредитним договором, зазначає, що строк виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, з урахуванням пролонгацій, сплив 24.02.2022, отже трирічний строк позовної давності спливу лютому 2025 року, в той час, як позивач звернувся із вказаним позовом до суду в червні 2025року, тобто із пропуском строку позовної давності. У зв`язку з цим відповідачка просить суд застосувати позовну давність, що є підставою відмови у позові. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку. В позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку. 29.09.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги заперечує та просить суд застосувати позовну давність, що є підставою відмови у позові. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Фактичні обставини\~справи,\~встановлені судом\~на підставі\~досліджених доказів,\~які містяться\~в матеріалах\~справи. Порядок укладання кредитного договору, надання фінансового кредиту, нарахування процентів за кредитом та повернення кредиту і нарахованих процентів тощо врегульовано правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (а.с.14-18). 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та\~ [PERSON] \~в електронній формі, шляхом заповнення анкети-заяви про надання кредиту на сайті\~(а.с.13), введення коду підтвердження L36845, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (а.с. 19), було укладено договір про споживчий кредит № 4440882 (а.с. 8-12, далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в розмірі 10000 грн із строком кредитування 15 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі\~кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі\~плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 грн. Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору комісія за надання кредиту: 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом: 1875.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до Розділу 2 Кредитного договору сторонами узгоджені умови щодо плати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Зокрема, умовами п. 2.1. Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Крім цього, передбачено пролонгацію строку кредитування, яка може відбуватись на пільгових та стандартних (базових) умовах. Так, відповідно до п. 2.3.1.1. кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, зокрема, встановлено наступну комісію та строки продовження строку кредитування: 3 дні продовження строку - 3% від залишку кредиту, 7 днів продовження строку - 5% від залишку кредиту, 15 днів продовження строку - 10% від залишку кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. Договору. Згідно з п. 2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3. та п. 2.3. цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5. договору. Розділом 4 кредитного договору передбачена відповідальність сторін. Так, згідно з п. 4.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 Цивільного кодексу України. Основні умови кредитування, які надаються споживачу до укладання договору про споживчий кредит, викладені у паспорті споживчого кредиту (додаток 2 до кредитного договору) (а.с. 12), а також графіком платежів (додаток 1 до кредитного договору), відповідно до якого встановлено дату видачі кредиту в розмірі 10000 грн -27.10.2021, дата повернення кредиту із нарахованими процентами та комісією в сумі 12875 грн - 11.11.2021\~(а.с. 11). Так, у паспорті споживчого кредиту зазначено наступні умови: сума кредиту - 10000 грн, строк кредитування - 15 днів, процентна ставка - 1,25% за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 Договору; стандартна (базова) ставка - 5% за кожен день користування кредитом у випадку продовження строку кредитування, комісія за надання кредиту становить 1000 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Крім цього, зазначено умови пролонгації на пільгових та стандартних умовах. Згідно квитанції LIQPAY №1805235737 від 27.10.2021 ТОВ «Мілоан» здійснено переказ грошових коштів: номер карти [NUMBER] ; призначення: кошти згідно договору 4440882; дата та час 2021.10.27 15:54; сума 10000 грн (а.с. 20). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4440882, здійсненим ТОВ «Мілоан», заборгованість позичальника [PERSON] станом на 24.02.2022 склала 17247,09 грн, з яких: за тілом кредиту - 6680,00 грн, за процентами\~9567,09 грн, по комісії - 1000,00 грн (а.с. 21). Як вбачається із зазначеного розрахунку заборгованості позичальник: - 11.11.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 15 днів шляхом сплати комісії в розмірі 1000 грн, тіла кредиту в розмірі 1000 грн та процентів в розмірі 862 грн; - 26.11.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 15 днів шляхом сплати комісії в розмірі 900 грн, тіла кредиту в розмірі 900 грн та процентів в розмірі 1110 грн; - 10.12.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 15 днів шляхом сплати комісії в розмірі 810 грн, тіла кредиту в розмірі 810 грн та процентів в розмірі 1202 грн; - 30.12.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 3 дні шляхом сплати комісії в розмірі 218 грн, тіла кредиту в розмірі 218 грн та процентів в розмірі 572 грн; - 21.01.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 1 день шляхом сплати комісії в розмірі 100 грн, тіла кредиту в розмірі 392 грн та процентів в розмірі 516 грн. 26.07.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір факторингу № 29-07/2024, згідно з умовами якого відповідно до реєстру боржників від 26.07.2024 до ТОВ "Факторинг Партнерс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4440882 на загальну суму 17247,09 грн, з яких: за тілом кредиту - 6680,00 грн, за процентами\~9567,09 грн, по комісії - 1000,00 грн (а.с. 23-36). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4440882, здійсненим ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість позичальника [PERSON] станом на 14.05.2025 склала 17247,09 грн, з яких: за тілом кредиту - 6680,00 грн, за процентами\~9567,09 грн, по комісії - 1000,00 грн (а.с. 22). Як вбачається із зазначеного розрахунку заборгованості ТОВ "Факторинг Партнерс" після набуття прав вимоги за вказаним кредитним договором нарахувань не здійснювало. Надаючи правову оцінку дослідженим доказам та встановленим на їх підставі фактичним обставинам, суд, застосовуючи до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ст. 1049 визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Згідно зі ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом\~статті 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом установлено, що між первісним кредитором, яким є ТОВ «Мілоан», і відповідачкою 27.10.2021 укладено кредитний договір на суму кредиту 10000 грн терміном на 15 днів із сплатою процентів за користування грошовими коштами 1,25 % в день шляхом підписання договору одноразовим електронним ідентифікатором. Зазначений договір відповідає вимогам законодавства України, встановленим до кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором позики виконав в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника. Отже, кредитний договір є укладеним, факт його укладення та його правомірність визнана відповідачем. Умовами кредитного договору визначені умови пролонгації строку кредитування на пільгових та базових умовах, якими відповідачка скористалась. Водночас, відповідачка, в порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в розмірі 17247,09 грн. В подальшому, 26.07.2024 первісний кредитор уклав з ТОВ «Факторинг Партнерс» договір факторингу, відповідно до якого відступив останньому право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача та необхідність їх судового захисту. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки він здійснений відповідно до умов кредитного договору в межах погодженого сторонами строку кредитування з урахуванням умов пролонгації. Зазначений розмір заборгованості не оспорюється відповідачкою. Щодо застосування заявленої відповідачкою позовної давності суд звертає увагу на таке. Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою\~Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до\~22 травня\~2020 року на всій території України карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався. Постановою\~Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №\~651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України \~\~«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08.11.2023 пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Востаннє, Указом Президента України\~від 14 липня 2025 року № 478/2025\~"Про продовження строку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб. Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» \~від 14.05.2025 № 4434-IX, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Отже, в період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а в період з 24 лютого 2022 року по 03.09.2025 зупинено. За вказаних обставин заявлена позивачкою вимога про застосування до вказаних правовідносин позовної давності задоволенню не підлягає. Отже, суд дослідивши наявні у справі докази, встановивши на їх підставі правовідносини, які склались між сторонами, надавши їм належну правову оцінку, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Розподіл процесуальних витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплату якого підтверджено платіжною інструкцією від 26.05.2025 № 0524250019 (а.с. 1), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень, розмір яких позивач обґрунтовує договором №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладеним з АО "Лігал Ассістанс" (а.с. 37 -39), заявкою на надання юридичної допомоги № 226 від 01.04.2025 (а.с. 40) та витягом з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 (а.с. 41). Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 59 Конституції України\~закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Верховний Суд у своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності. Верховний Суд за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved