Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») Мишевська М.В. звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] з ціною позову 46 128,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 512281-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», з використанням [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора [NUMBER], надісланого на номер телефону [NUMBER] , за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальниці грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,7 процентів за кожен день користування кредитом. У пунктах 2, 3, 4 договору встановлено особливості нарахування процентів та встановлено графік платежів. Як стверджує позивач, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальниці грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № [NUMBER] , проте відповідачка [PERSON] , отримавши грошові кошти у позику, свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 22.06.2025 у неї виникла заборгованість перед позивачем на суму 46 128,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 000,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 18 928,00 грн, суми заборгованості за штрафами в розмірі 8000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 3200,00 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Окрім цього, при поданні позовної заяви представниця позивача Мишевська Н.М. подала до суду клопотання про витребування доказів та просила витребувати від АТ «Банк Кредит Дніпро» інформацію щодо належності відповідачці карти, зазначеної у позовній заяві, та зарахування на карту, належну відповідачці, 23.10.2024 грошових коштів у сумі 16 000,00 грн. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06.08.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 04.09.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи, клопотання представника позивача задоволено, витребувано від АТ «Банк Кредит Дніпро» відповідні відомості. 22.08.2025 засобами поштового зв`язку від АТ «Банк Кредит Дніпро» надійшли витребувані судом відомості. У зв`язку з відпусткою головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В. судове засідання відкладено на 30.09.2025. У судове засідання, призначене на 30.09.2025 учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надходило. Надіслана відповідачці копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду повернулась на адресу суду 29.09.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Надіслана відповідачці судова повістка про виклик до суду на 30.09.2025 повернулась на адресу суду 29.09.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. Із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 30.09.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що 23.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 512281-КС-001 про надання кредиту (споживчого кредиту, електронна форма) (далі - кредитний договір № 512281-КС-001 від 23.10.2024) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», підписаним [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора [NUMBER], надісланого на номер телефону [NUMBER] . За умовами пп. 2.1 кредитного договору № 512281-КС-001 від 23.10.2024 ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальникові грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». У пп. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, кредитного договору № 512281-КС-001 від 23.10.2024 сторони узгодили, що строк, на який надається кредит, становить 24 тижні (169 днів), строк дії договору: до 09.04.2025, комісія за видачу кредиту становить 3200,00 грн, стандартна процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,7% за кожен день користування кредитом, денна процентна ставка становить 0,62%; у пункті 4 договору встановлено особливості нарахування процентів та графік платежів. У п. 11 кредитного договору № 512281-КС-001 від 23.10.2024 зазначено, що позичальник підтверджує ознайомлення з договором про надання кредиту та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням, зазначений договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] 23.10.2024 о 14:05:02. У матеріалах справи наявне прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 512281-КС-001 про надання кредиту, а також відтворена візуальна форма послідовності дій клієнта [PERSON] при укладенні відповідного договору кредитування. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення договору № 512281-КС-001 про надання кредиту (споживчого кредиту, електронна форма) від 23.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальницею [PERSON] . 2. Факт отримання грошових коштів позичальником. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 16 000,00 грн від ТОВ «Бізнес Позика» шляхом їх перерахування на банківську картку позичальниці № [NUMBER] підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: листом ТОВ «ПрофітГід», з якого вбачається, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції: ad44a303-912e-11ef-b90a-000c29d57ed2_1; надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофітГід», код ЄДРПОУ: 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України № 21/991-рк від 29.05.2023; платник: ТОВ «Бізнес Позика», код 41084239; номер транзакції: 42968-15516-73073; дата/час здійснення переказу коштів: 23.10.2024 о 14:05:52; сума переказу, грн: 8000,00; номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] ; емітент платіжної картки отримувача: CREDIT DNEPR BANK; код авторизації: 437632; код RRN: 429714234414; призначення переказу: перерах. коштiв Серебріян А.І. ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №512281-КС-001 від 23.10.2024. Крім цього, у матеріалах справи наявні відомості, які надійшли з АТ «Банк Кредит Дніпро», якими підтверджено належність банківської карти № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та підтверджено факт зарахування 23.10.2024 на карту відповідного грошового переказу на суму 16 000,00 грн. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало у повному обсязі, грошові кошти у сумі 16 000,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідачки повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення позики визначено у кредитному договорі № 512281-КС-001 від 23.10.2024 (п. 4) та надано вигляді графіку платежів, а також зазначено у паспорті споживчого кредиту. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація щодо умов кредитування. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази того, що відповідачка [PERSON] , отримавши грошові кошти у позику, виконала взяті за себе зобов`язання з повернення грошових коштів. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором № 512281-КС-001 про надання кредиту обов`язків з повернення позичених грошових коштів, процентів та комісії, у матеріалах справи відсутні. Отже, судом встановлено факти укладення 23.10.2024 кредитного договору № 512281-КС-001 від 23.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальницею [PERSON] , виконання ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за кредитним договором № 512281-КС-001 від 23.10.2024 у повному обсязі, передання грошових коштів у сумі 16 000,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки, а також невиконання [PERSON] взятих на себе за договором № 512281-КС-001 від 23.10.2024 зобов`язань з повернення позичених коштів (тіла кредиту), процентів, комісії. Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ ««Бізнес Позика» детального розрахунку заборгованості позичальниці [PERSON] за кредитним договором № 512281-КС-001 від 23.10.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 512281-КС-001 від 23.10.2024 становить 16 000,00 грн за тілом кредиту, 18 928,00 грн за процентами, 3200,00 грн за комісією, 8000,00 грн за штрафами, всього на суму 46 128,00 грн. Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 16 000,00 грн, суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, у тому числі з урахуванням положень п. 2 договору № 512281-КС-001 про надання кредиту від 23.10.2024, застосовуючи до договору фіксовану стандартну процентну ставку в розмірі 0,7% від суми кредиту за день користування кредитом в період з 23.10.2024 по 09.04.2025, зі строком кредиту 24 тижні (169 днів) та кінцевим терміном повернення кредиту до 09.04.2025. У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = 16 000/100х0,7х169 = 18 928,00 (грн), суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути проценти за період користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору № 512281-КС-001 про надання кредиту від 23.10.2024. Відповідачка не спростувала правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за процентами. Відтак, суд не встановив невідповідності заявлених до стягнення сум умовам договору та фактичним обставинам справи. Також, при вирішенні справ суд не встановив невідповідності обумовленої та узгодженої у договорі одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 3200,00 грн вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено можливість стягнення відповідних комісій. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до відповідачки щодо заборгованості за нарахованими процентами та одноразовою комісією, які виникли на підставі договору № 512281-КС-001 про надання кредиту від 23.10.2024, в заявленому розмірі. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за штрафами в розмірі 8000,00 грн суд зазначає таке. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє і дотепер. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Оскільки прострочення відповідачкою [PERSON] виконання грошового зобов`язання зі сплати кредиту виникло у період дії в Україні воєнного стану, то з відповідачки не підлягає стягненню заборгованість за штрафами, відтак, в цій частині позов не підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором № 512281-KC-001 про надання кредиту від 23.10.2024 у розмірі 38 128 (тридцять вісім тисяч сто двадцять вісім) гривень 00 копійок, з яких: 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 18 928 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 00 копійок становить заборгованість за нарахованими процентами, 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок становить заборгованість за комісією. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2002,28 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (38 128 / 46 128 х 2422,40 = 2002,28 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial