Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

12.02.2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Дерюгіна Х.Б. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій прохала стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №104070619 від 14.04.2024 року в розмірі 41420 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 14.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №104070619, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити кошти у термін, встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість становить 41420 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 9848,1 грн.; заборгованість за відсотками 25471,9 грн.; заборгованість за комісією 1100 грн; заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання 5000.00 грн. 29.08.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №111-МЛ/Т. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №104070619 від 14.04.2024 року. Представник позивача зазначає, що оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 17.02.2025 року відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 27.03.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів в якому прохала долучити та вважати вірною відомість про щоденні нарахування та погашення з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. 05.08.2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Кононець Л.А. надійшли письмові пояснення по справі, в яких адвокат зазначила, що заперечують проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Щодо вимог про стягнення заборгованості за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання в сумі 5000,00 грн. зазначає, що позичальник відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1100 грн. зазначила, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами встановленими ЗУ «Про споживче кредитування» є нікчемними. Вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісіями у сумі 1100 грн. такими, що не підлягають задоволенню. У поясненнях представником відповідача щодо розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотків зазначається наступне. Вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок [PERSON] на підставі договору про споживчий кредит, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу. Ставить під сумнів який саме договір було підписано відповідачем, оскільки примірника договору у відповідача на руках не має, та лише перша сторінка договору про споживчий кредит містить відомості про підписання відповідачем. Представник відповідача адвокат Кононець Л.А. прохала відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн., в разі часткового задоволення позову здійснити перерозподіл понесених позивачем та відповідачем судових витрат, пропорційно розміру задоволення позовних вимог. 25.08.2025 року від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Дерюгіної Х.Б. надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначає наступне, що згідно п.61 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у редакції від 17.03.2022 року, було встановлено мораторій на нарахування неустойки у період дії воєнного стану. Однак на підставі Закону № 3498-IX від 22.11.2023 вказаний пункт було виключено із Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.2 ст.4 Цивільного Кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Отже, враховуючи факт укладення кредитного договору 14.04.2024 року, тобто після набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема скасування норм щодо заборони нарахування штрафу, а також з огляду на те, що Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальним актом по відношенню до Цивільного Кодексу України, Товариство вважає, що висновки наведенні у письмових поясненнях відповідача є помилковими. Щодо комісії, зазначає, що на момент укладення кредитного договору не було звернення відповідача до первісного кредитора із заявою про надання роз`яснень незрозумілих умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився із всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що на даний час оспорює. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання Відповідачем умов договору, в тому числі й оспорюваних. Щодо укладення кредитного договору представник позивача зазначає, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання кредиту. Споживач перед укладенням договору має можливість самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідно п.6.3., приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил. Таким чином, вся необхідна інформація для укладення Кредитного договору розміщена на сайті Кредитодавця та, зокрема, в Особистому кабінеті користувача, Правилах надання фінансових кредитів (послуг) та безпосередньо у кредитному договорі після ознайомлення з якою Позичальник погодившись на умови підписав кредитний договір. Беручи до уваги п.6.1. кредитного договору №104070619 від 14.04.2024 року цей Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Звертає увагу, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на це, вважає, що дотримано всіх умов правомірності кредитного договору №104070619 від 14.04.2024 року, передбачених законодавством. [PERSON] свідомо звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплатити отримані кошти згідно умов кредитного договору. Згідно п.2.1 кредитного договору №104070619 від 14.04.2024 року, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти. З огляду на дану умову договору, кошти відповідачу було перераховано на банківську карту вказану самим позичальником, на вже відкритий, існуючий рахунок. Щодо нарахування відсотків, представник позивача зазначає, що згідно договору про споживчий кредит №104070619 від 14.04.2024 року розмір процентів за користування позикою визначений його умовами, зокрема: беручи до уваги, п. 1.5.2., 1.5.3. Договору про споживчий кредит №104070619 від 14.04.2024 року, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 547.50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912.50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.2 та 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 67425.00 грн. У відповідності до п. 2.2.3. Договору про споживчий кредит №104070619 від 14.04.2024 року, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом встановленого Графіком платежів першого розрахункового періоду запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку визначену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення першого розрахункового періоду, проценти, починаючи з другого розрахункового періоду встановленого Графіком платежів, продовжують нараховуватись за стандартною ставкою, згідно п.1.5.3. Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом першого розрахункового періоду є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк та нарахованих на одну базу протягом будьякого іншого періоду кредитування, це означає, що протягом першого розрахункового періоду Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Вважає нарахування процентів, які відображенні у відомості про щоденні нарахування та погашення є цілком правомірним, [PERSON] мав можливість користуватися кредитними коштами, а тому нарахування є допустимою та погодженою істотною умовою кредитного договору №104070619 від 14.04.2024 року. Щодо розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача зазначається, що обсяг виконаних представником відповідача робіт не співмірний із сумою стягнення. На думку позивача, витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, а також недоведеними. До того ж, позивач вважає, що фактично за своєю природою дані послуги не носять у собі надскладний характер виконаної роботи, а тому, зазначені позивачем судові витрати в розмірі 5 000,00 є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат та критерію розумної необхідності таких витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви, та в додаткових поясненнях від 25.08.2025 року просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від представника відповідача - адвоката Кононець Л.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав викладених в письмових поясненнях. Прохала врахувати, що ЗУ «Про захист прав споживачів» являється спеціальним законом, який регулює відповідні правовідносини, а Цивільний Кодекс основний акт цивільного законодавства, нормами прикінцевих та перехідних положень якого чітко визначено, що в період воєнного стану в Україні та на протязі 30 днів після його припинення чи скасування позичальник звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку (пеню,штраф) за таке прострочення. Також зазначає, що долучена представником позивача повідомлення-вимога, не підтверджує факту повідомлення відповідача про уступку права вимоги та необхідність погашення заборгованості в добровільному порядку. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 14.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №104070619, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати клієнту кредит у розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов договору, кредит надається загальним строком на 345 днів на умовах виконання позичальником Графіку платежів, з 14.04.2024 року. Відповідно до п.1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування має здійснюватися позичальником згідно графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору, дата останнього погашення заборгованості 25.03.2025 р. Відповідно до п.1.5 Договору денна процентна ставка складає 1,99 %. Комісія за надання кредиту відповідно до п. 1.5.1. складає 1150, 00 грн., яка нараховується за ставкою 11,50 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2. проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів нараховуються за ставкою 547,50 відсотків від фактичного залишку кредиту. Відповідно до п.1.5.3. проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового період, визначеного Графіком платежів. Згідно п. 2.1 Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі з використанням картки [NUMBER] . Сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. До договору додано графік платежів, що є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит №104070619 від 14.04.2024 р. Додатком № 2 до договору є заява на отримання кредиту №104070619 від 14.04.2024 р. Згідно пункту 6.1 Договору він укладається в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем та позичальником [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення Анкети-заяви №104070619 від 14.04.2024 р. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти в сумі 10\~000,00 грн. 14.04.2024 року, що підтверджується платіжним дорученням №186926754. 29.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №111-МЛ/Т, у відповідності до умов якого Кредитор передає (відступає) новому Кредитору за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаним у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. На виконання Договору відступлення права вимоги №111-МЛ/Т від 29.08.2024 року між ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» складено Акт приймання-передачі Реєстру Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №111-МЛ/Твід 29.08.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 104070619 від 14.04.2024 р. на загальну суму 41420, 00 грн. із яких: залишок заборгованості по кредиту 8400, 00 грн., залишок простроченої заборгованості по кредиту - 1448,10, залишок нарахованих процентів 420,00 грн., залишок прострочених нарахованих процентів - 25051,90 грн. залишок комісії за надання кредиту -700,00 грн., залишок простроченої комісії за надання кредиту 400 грн., залишок по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 5000,00 грн. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит 104070619 [PERSON] складеним ТОВ «Мілоан» за період з 14.04.2024 року по 29.08.2024 р. з яких вбачаються всі операції проведені на підставі вказаного договору. Про необхідність погашення заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення відповідної досудової вимоги, однак відповідач вимоги позивача не виконав, заборгованість за кредитним договором не погасив. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України. Ст. 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.\~526,\~530,\~610, частиною першою ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Ст. 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~Ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 у справі №740/4328/14. Згідно із\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16. Як встановлено ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 в справі № 524/5152/15. Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про доведеність факту отримання кредиту, неповного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Отже стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту 9848, 1 грн. та заборгованість за відсотками 25471,9 грн. Разом з тим в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 1100 грн. та неустойкою в розмірі 5000,00 грн. суд відмовляє. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2067,12 грн. Крім цього, згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із матеріалів справи вбачається, що представник відповідача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. надано: Договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 27.07.2025 року, укладеного між адвокатом Кононець Л.А. та [PERSON] , додаток до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) №1 від 27.07.2025 р., де вказано фіксований розмір оплати за договором становить 5000, 00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 27.07.2025 р. на 5000 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4265 грн.

Outcome: partial