Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача 25.07.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 19176-09 від 21.09.2022 року в розмірі 19 500,00 грн, за договором позики №7197191 від 17.03.2023 в розмірі 5437,50 та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] (далі відповідач) було укладено договір про надання фінансового кредиту №19176-09/2022, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «Інвеструм» 22.09.2022 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту № 19176-09/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що знаходиться за адресою https://www.zecredit.com.ua/. 22.09.2022 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №19176-09/2022, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «Інвеструм» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий відповідачем було введено/відправлено. TOB «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти. Відповідач, в свою чергу, не виконувала взяті на себе зобов`язання, визначені умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги від ТОВ «Інвеструм» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Інвеструм» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №19176-09/2022 від 21.09.2022 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 14500,00 грн.; неустойка - 0,00 грн.; загальна заборгованість - 19500,00 грн. Окрім того, 17.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №7197191, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 17.03.2023 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання вищевказаного договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий відповідачем було введено/відправлено. TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти. Відповідач, в свою чергу, не виконувала взяті на себе зобов`язання, визначені умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.08.2023 між TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-47/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-47/23 від 28.08.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 5437,50 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснювала. Таким чином відповідач, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «Свеа Фінанс» за вищезазначеними кредитними договорами у загальному розмірі 24937,50 грн. Ухвалою суду\~від 29\~липня 2025\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та призначено\~судове засідання\~у справі,\~розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, направив до суду з заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 02.09.2025 та 29.09.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справив у її відсутність не надходило. Відзиву на позов не надала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №19176-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні (далі - кредит) в сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 14.10.2022 базова процентна ставка становить 2,5 % на день. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W8018 (а.с.15-17). ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника маска картки № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні кредиту, що підтверджується листом вих. № 2919_250318185700 від 18.03.2025 року від надавача платіжних послуг ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», ліцензія на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку №21/788-рк від 01.05.2023 року видана Національним Банком України (а.с.48). 25. 04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс»), було укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги від ТОВ «ФК «Інвеструм» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «ФК «Інвеструм» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с.49-55). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №19176-09/2022 складає: 19500,00 грн з яких : заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн; заборгованість по відсотках - 14500,00 грн (а.с.60). 17 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №7197191, відповідно до якого відповідач отримала у позику 1500,00 грн на строк 15 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 37,36%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) 2,50%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення Позики 0,01%, річна відсоткова ставка 142799.37%. Позичальник погодився з умовами договору. Договір підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором «SaSF0Ca2Ur» (а.с.61-65). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на її картку, маска картки № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні позики, що підтверджується довідкою від надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 25 лютого 2025 року №КД 0000013232/ТНПП (а.с.96). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №7197191 заборгованість відповідача становить 5437,50 грн, що складається із: 1500,00 грн залишок тіла; 3937,50грн залишок відсотків (а.с.92- 94). 28 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу №01.02-47/23, у відповідності до умов якого, ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає (передає), а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.98-104). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-47/23 від 28 серпня 2023 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 7197191 від 17.03.2023 року в сумі 5437,50 грн, що складається із: 1500,00 грн сума заборгованості за тілом; 3937,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.108). Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Свеа Фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, своєчасно первісним кредиторам грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови договору, разом з тим, первісний кредитор своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передав - позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, отже позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 471 від 08.07.2025 року, а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved