Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

До Соборного районного\~суду міста\~Дніпра 30.06.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Чіпко Ігор Петрович про визнання права власності. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] в місті Варшава Мазовецького воєводства в Республіці Польща помер [PERSON] [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті підтверджується Витягом зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2024. За життя [PERSON] належало право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2024 позивач подала приватному нотаріусу Чіпко І.П заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій вона просила видати свідоцтво про право на спадщину на майно свого померлого чоловіка [PERSON] , а саме на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом з поданою заявою позивач надала приватному нотаріусу Чіпко І.П. свідоцтво про право власності на житло, в якому прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку з зазначеною помилкою, а саме не вірно зазначеним прізвищем померлого [PERSON] в правовстановлюючому документі на частку квартири, приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані розбіжності позбавляють можливості позивача оформити право на спадкове майно. У зв`язку з викладеним просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , померлому [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати за позивачем, [PERSON] , право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається з 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач надала\~заяву в\~якій просила\~розглянути справу\~без її\~участі,\~позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської\~ради Донецької\~області надав заяву про розгляд справи без участі представника. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в місті Варшава Мазовецького воєводства в Республіці Польща помер [PERSON] [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті підтверджується Витягом зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2024. За життя [PERSON] належало право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) Управління міського майна міської ради в Донецькій області (м. Маріуполь) від 16.12.2008 № 44546/н. 26.11.2024 позивач подала приватному нотаріусу Чіпко І.П заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій вона просила видати свідоцтво про право на спадщину на майно свого померлого чоловіка [PERSON] , а саме на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом з поданою заявою позивач надала приватному нотаріусу Чіпко І.П. Свідоцтво про право власності на житло, в якому прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку з зазначеною помилкою, а саме не вірно зазначеним прізвищем померлого [PERSON] в правовстановлюючому документі на частку квартири, приватним нотаріусом Чіпко І.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Розбіжності у написанні прізвища померлого порушує право позивача на отримання спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту ,\~в тому\~числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт правильного написання прізвища померлого « [PERSON] » підтверджується копією паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копією свідоцтва про смерть, копією Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . Відтак суд вважає, що слід встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , померлому [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує.

Outcome: approved