Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z62.22268.005680390, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 49382 грн, строк надання кредиту 36 місяців, процентна ставка 15% річних. На виконання умов даного договору банк виконав свої зобов"язання по видачі позичальнику відповідної суми кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов"язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючі поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі, або несплачуючи їх взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-31/23, у відповідності до умов якого до останнього, в тому числі, перейшло право майнової вимоги за Договором кредиту, укладеного з відповідачем. У зв"язку з неналежним виконанням умов договору станом на день звернення до суду, а саме- 30.05.2025р. , у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за Договором у загальному розмірі 115406.68 грн., з яких: 47577.44 грн. заборгованість за основним боргом; 21921.06грн. заборгованість за відсотками; 45908.18 грн. заборгованість за іншими процентними платежами. Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» суму заборгованості за договором кредиту та страхування, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позов не подав. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 10.09.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z62.22268.005680390 . Відповідно до умов договору, а саме- п.1. Банк надав позивальнику кредит, а позичальник його отримав на наступних умовах : тип кредиту- ідеальний; сума кредиту 49382,00грн.; процентна ставка 15 % річних, строком на 36 місяців. Відповідно до п.1.6 Договору датою повернення кредиту визначено 10.09.2022. Згідно п. 3.2 [PERSON] погодився з тим, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими Договору. Договір кредиту та страхування та Паспорт споживчого кредиту, що є Додатком № 1 до Договору кредиту та страхування від 10.09.2019 року [PERSON] підписав власноручно, що свідчить про його обізнаність про порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується копіями ордерами- розпорядженням про видачу кредиту, а саме : ордер-розпорядження № 1 в сумі 42940.87 грн, ордер-розпорядження №2 в сумі 6441.13грн. Відповідач [PERSON] виконував взяті на себе зобов`язання із істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31.12, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «ТОВ «Росвен Інвест Україна»», а ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») приймає належні АТ «Ідея Банк», права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до Додатку до договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z62.22268.005680390. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.22268.005680390 від 10.09.2019 року станом на 25.07.2023року становить: 115406.68 грн., з яких: 47577.44 грн. заборгованість за основним боргом; 21921.06грн. заборгованість за відсотками; 45908.18 грн. -заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями . Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивач включив до суми заборгованості нараховану комісію в сумі 45908.18 грн.. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з положеннями частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Судом встановлено, що позивач включив до розрахунку заборгованості відповідача комісію за обслуговування кредитом, яка, по своїй суті, є платою за користування вказаним кредитом. Згідно з п. 11 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007року №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та в постанові №6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року. За таких обставин суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості відповідача комісії за обслуговування кредиту у розмірі 45908.18 грн., є незаконним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не оспорив наявність азборгованості за кредитним договором. Однак, враховуючи , що відповідач отримав кредитні кошти, але їх не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитом підлягають задоволенню в загальному розмірі 69498.50 грн..

Outcome: partial