Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Дороган Інна Григорівна\~\~звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в натурі, що є у спільній власності. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.07.2024 року Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення по справі № 727/10257/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в натурі, що є у спільній власності, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Задовольнивши позов [PERSON] частково, суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору, витрат на правничу допомогу та витрат за проведення експертизи. При цьому і заява про стягнення судових витрат і всі докази в оригіналі про такі витрати були направлені опоненту та суду у строк, визначений нормами ЦПК України. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу в якій зазначили, що судом першої інстанції було порушено норми матеріально та процесуального права при ухвалені рішення, не вирішено питання судових витрат. 28.11.2024 року суд апеляційної інстанції рішення Шевченківського районного суду змінив, доповнивши його мотивувальну та резолютивну частину, зазначивши, що питання судових витрат слід вирішувати шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України. Тому на підставі вищевикладеного просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 5 631,05 грн., витрати, пов?язані із залученням експерта та проведення будівельно-технічної та земельно - технічної експертизи в сумі 13 340,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2025 року прийнято до розгляду дану заяву. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Москалюк Наталії Миколаївни надійшло заперечення стосовно судових витрат. В якому зазначено те, що представником позивача разом з позовною заявою по суті спору не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести в зв?язку із розглядом справи. 16.07.2024 року у судовому засіданні представником позивача на стадії судових дебатів зазначено, що ними подано докази щодо судових витрат у вказаній справі. Однак, у матеріалах справи саме 16.07.2024 року дані докази були відсутні. Сторона позивача до закінчення судових дебатів не зробила відповідної заяви щодо подання доказів про розмір витрат, які сторона понесла у зв?язку з розглядом справи протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Копію повного тексту рішення суду у даній справі позивач отримала 30.08.2024 (вказаний факт позивачем зазначено у апеляційній скарзі). Після отримання повного тексту рішення суду позивач, користуючись правовою допомогою адвокатів, не використала положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України та не звернулась із заявою до суду про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у даній справі. Представник позивача у поданому до суду клопотанні/заяві просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 5 631,05 грн.; витрати, пов?язані із залученням експерта та проведення будівельно технічної та земельно технічної експертизи в сумі 13 340,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн. Наголошують на тому, що у клопотанні/заяві представником позивача вказується про те, що рішенням Шевченківського районного суду від 16.07.2024, яке набрало законної сили 28.11.2024 позовні вимоги позивача задоволено частково. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: 1. у разі задоволення позову - на відповідача; 2. у разі відмови в позові - на позивача; 3. у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак всупереч надій нормі ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України) представник Позивача просить суд стягнути судові витрати в повному розмірі із [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн. зазначають, що такий розмір є завищеним щодо іншої сторони спору, не встановлено їхньої дійсності та необхідності. Представником позивача в поданому розрахунку від 16.07.2024 року зазначено, що адвокатом витрачено часу по даній справі всього 14 годин. Однак даний факт не відповідає дійсності, з тих причин, що для досвідченого правника для підготовки позовної заяви у даній справі не потрібно витрачати 4 години. Для підготовки двох клопотань у справі, саме про призначення будівельно - технічної та земельно технічної експертизи та клопотання про виклик свідків у даній справі також не займає 4 години часу, як про це зазначено представником Позивача. Крім того, у розрахунку вказано, що участь у судових засіданнях представником Позивача витрачено 4 години, однак не вказано детально про які 4 години йдеться у розрахунку, так як у даній справі було тільки 3 судових засідання, а саме 08.04.2024, 29.04.2024 та 16.07.2024, які в загальному тривали не більше 3 годин. Тобто представником Позивача не надано детального опису робіт, які ним було виконано та скільки часу було витрачено. Крім того представником Позивача до заяви не долучено акту виконаних робіт згідно договору підписаного між адвокатом та клієнтом, який засвідчує, що адвокатом виконано в повному обсязі зобов?язання зазначені у договорі, а клієнт їх прийняв та немає будь яких зауважень щодо наданих послуг. Підсумовуючи вищевказане, вважають, що такий розмір судових витрат, який зазначений представником Позивача є завищеним щодо іншої сторони спору, не встановлено їхньої дійсності та необхідності, вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому просять суд відмовити у стягненні із [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Дороган І.Г. укладено договір №23 про надання юридичної (правничої) допомоги від 15.07.2022 року. Згідно з ордером на надання правничої допомоги серії СЕ № 1014291 від 06.10.2022 року представляє інтереси [PERSON] адвокат Дороган І.Г. Згідно розрахунку витрат на виконання договору № 23 від 15.07.2022 року адвокатом Дороган І.Г. згідно договору № 23 від 15.07.2022 року, надано клієнту [PERSON] , наступні послуги: підготовка позовної заяви з додатками до неї, к-ть год. 4 6000 грн., підготовка клопотань, заяв по суті розгляду справи, к-ть год. 4 6000 грн., підготовка заяви про судові витрати з додатками, к-ть год. 2 3000 грн., участь у судових засіданнях, к-ть год. 4 6000 грн. Вього: 21000 грн. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера адвокатом Дороган І.Г. було отримано від позивача [PERSON] кошти у сумі 21000 грн. за надання професійної правничої допомоги. Відповідно до частини 1 статті 133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частинами 1, 2 статті 15\~ЦПК\~України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 58\~ЦПК\~України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Частинами 1, 3 статті 60\~ЦПК\~України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до статті 1\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Статтею 134\~ЦПК\~України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частинами першою третьою статті 246\~ЦПК\~України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Зі змісту статей 10\~-\~13\~ЦПК\~України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Зі змісту частини другої статті 134\~ЦПК\~України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений. У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Представником позивача дотримано порядок подачі даної заяви. Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137\~ЦПК\~України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи,

Outcome: partial