Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Педину О.А. звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом недоотриманої пенсії та її виплату. Позов мотивований тим, що [PERSON] (Спадкодавець) [INFO] , помер [INFO] у м. Вінниця. Після його смерті відкрилась спадщина. Разом з тим, за життя, 25.03.2024 [PERSON] уклав заповіт яким усе своє майно заповів [PERSON] , із якою тривалий час проживав в цивільному шлюбі. 12.06.2024 Позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ясінської О.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 10/2024. Так, за результатом розгляду даної заяви в рамках згаданої спадкової справи Нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.11.2024 на спадкове майно Спадкодавця, що складалось із грошових вкладів та земельної ділянки. Водночас, як вбачається, до складу спадщини нотаріусом не включено недоотриману за життя [PERSON] пенсію за період з 01.04.2019 до 31.08.2022 в розмірі 150969,67 грн, що розрахована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року по справі №120/3769/22. Слід зазначити, що відповідно до вказаного рішення суду Відповідачем було перераховано пенсію Спадкодавця, що підтверджується листом від 30.08.2022 року №7050-6939/Ш-02/8-0200/22 та ним не оспорюється, в наслідок чого у Відповідача перед Спадкодавцем утворилась заборгованість у виплаті пенсії в розмірі 150969,67 грн. Отже, за життя, у [PERSON] виникло право на отримання невиплаченої з вини Відповідача пенсії у розмірі 150 969,67 грн, однак дане право останній реалізувати не встиг. Листом Відповідача №0200-0405-8/18590 від 12.12.2025 року повідомлено, що дійсно за [PERSON] згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року по справі №120/3769/22 була нарахована заборгованість в розмірі 150 969,67 грн, однак відсутні підстави для її виплати [PERSON] , оскільки відповідно ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми невиплаченої пенсії після смерті, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. А відтак, із такою позицією неможливо погодитися, оскільки у таких спосіб було порушено спадкові права Позивача на отримання цих сум, зокрема неможливості оформлення свідоцтва про право власності на таке спадкове майно, що змушує звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на викладене, з врахуванням зазначених вище обставин, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на нараховані, але невиплачені за життя пенсійні виплати за період часу з 01.04.2019 до 31.08.2022 в розмірі 150 969,67 грн, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, виплатити [PERSON] , належні їй в порядку спадкування за заповітом нараховані, але невиплачені за життя пенсійні виплати за період часу з 01.04.2019 до 31.08.2022 в розмірі 150 969,67 грн, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області на користь [PERSON] судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 справу № 127/9191/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П. Ухвалою суду 28.03.2025 призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 17.04.2025 представник відповідача Гоцуляк Р.М. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що питання має вирішуватись в порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві шляхом заміни стягувача. Підтверджує, що у виконання судового рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області нарахувало кошти у розмірі 150969,67 грн, на користь [PERSON] . Неотримання донарахованих коштів [PERSON] відбулось не з вини Головного управління, а через брак коштів на виконання рішень суду що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, що обліковуються в реєстрі судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. У зв`язку з цим відсутні всі підстави для задоволення позову Позивача. 22.04.2025 представник позивача адвокат Педина О.А. подав відповідь на відзив, в якому просив відзив залишити без розгляду оскільки його було подано з порушенням процесуального строку. Щодо заперечень в частині заміни сторони у спірних правовідносинах та необхідності розгляду даного спору по нормам КАС України відсутні будь-які конкретні мотиви такої позиції відповідача. Звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, спосіб захисту порушених прав позивача є ефективним та позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Решта мотивів відзиву жодним чином не спростовують обґрунтувань та підстав позовної заяви, а відтак не потребують надання додаткових пояснень, міркувань і аргументи з боку позивача. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Вінницького міського суду Вінницької області Цибка О.В. від 11.06.2025 №160/25 цивільну справу № 127/9191/25 передано на повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з звільненням з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області [PERSON] на підставі заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 справу № № 127/9191/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудю О.О. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2025 цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Педина О.А. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у відсутність представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Щодо задоволення позову заперечив та просив відмовити з підстав, наведених у відзиві. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №120/3769/22 було задоволено позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області та зобов`язано ГУ ПФУ перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 пенсію [PERSON] на підставі виданої [INFO] довідки №ХЛ74013 від 17.02.2022, з врахуванням при її обчисленні у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум. На підставі рішення суду Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії [PERSON] . Згідно перерахунку сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 становить 150969,67 грн. 25.03.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. посвідчено заповіт і зареєстровано в реєстрі за №479. Зі змісту заповіту вбачається що [PERSON] на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповідає [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки №122 від 01.04.2024, виданої Квартальним комітетом «Димитрівський» [PERSON] проживала постійно разом на день смерті зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] . 12.11.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінської О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом і зареєстровано в реєстрі №2837. Відповідно до свідоцтва [PERSON] після смерті [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0832 га, в межах згідно з кадастровим планом, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510136600:02:002:0141, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.11.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінської О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом і зареєстровано в реєстрі №2837. Спадщина, яка належить [PERSON] після смерті [PERSON] складається з: грошового вкладу в розмірі 4248,15 грн; грошового вкладу в розмірі 2793,26 грн; грошового вкладу в розмірі 7432,74 грн; заборгованість в розмірі 8915,71 грн. З листа №429/02-14 від 15.11.2024 приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ясінської О.М. вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом до всього майна [PERSON] є [PERSON] . На запит адвоката Педини О.А. №21/12 від 24.12.2024 щодо підстав виключення зі складу спадкового майна недоотриманої за життя пенсії [PERSON] приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Ясінська О.М. надала відповідь, що в неї відсутні підстави для включення зазначених сум у свідоцтво про право на спадщину. На запит адвоката Педини О.А. №08/02 від 11.02.2025 ГУ ПФУ повідомило, що за пенсійною справою [PERSON] , який отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та помер [INFO] , заборгованість, що була нарахована за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №120/3769/22 в розмірі 150969,67 грн обліковується Головним управлінням в Реєстрі судових рішень, виконання якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, з урахуванням черговості, що визначається датою набрання законної сили правовстановлюючого документу рішення суду. Відповідно ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачується тим членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, тому для виплати недоодержаної пенсії на користь [PERSON] відсутні підстави. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] за життя не отримав присуджених йому наведеним вище рішенням адміністративного суду коштів в сумі 150969,67 грн. Вказана обставина не заперечується учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Пунктом 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. В межах цієї справи, позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Перерахунок та виплата пенсії, встановлені вказаним вище судовим рішенням, є недоотриманою пенсією та підлягає нарахуванню та виплаті йому, як спадкоємцю першої черги після смерті його батька. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотримані спадкодавцем за життя суми пенсії. Таким чином, між сторонами виник спір про цивільне право. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17, а також висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі № 200/126/21-а. Щодо права на спадщину на грошові кошти суд зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Отже, право на вищевказану пенсію у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, має місце спадкування за заповітом, оскільки спадкодавцем за життя 25.03.2024 року здійснено Заповіт, яким вчинено розпорядження щодо всього його майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі тим, що буде йому належати на день смерті, на користь [PERSON] , яка згідно довідки Нотаріуса є єдиним спадкоємцем. Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22 (провадження № 61-10302св23). Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що за життя [PERSON] оскаржував дії ГУ ПФУ у Вінницькій області, було ухвалено рішення суду, що набрало законної сили, останній набув право отримання ним 150969,67 грн пенсійних виплат, при цьому останні залишилися не одержаними, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню шляхом визнання права власності та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області на користь [PERSON] 150969,67 грн пенсійних виплат, які нараховані, але не виплачені згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №120/3769/22. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1207,76 грн судового збору. \~ \~ \~ \~Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~ На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved