Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє адвокат Зборець Яна Ігорівна, звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконання виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу м. Житомир Горай Олегом Станіславовичем за №322605 від 18.03.2021; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивачки грошові кошти, які вже стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса №322605 від 18.03.2021, у розмірі 11\~042,19 грн; стягнути на користь позивачки з приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Недоступа Дмитра Миколайовича, яка вже стягнута основна винагорода приватного виконавця у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, а саме 1\~526,25 грн. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 16.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження № 66846949 з виконання виконавчого напису № 32265, виданого 18.03.2021 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованість у сумі 15\~262,50 грн. За змістом виконавчого напису з неї, [PERSON] , звернено стягнення на користь ТОВ « Фінансова компанія «Кредит Капітал» , яке є правонаступником ТОВ «Мілоан» за правом вимоги по кредитному договору №1791336 від 30.04.2020, укладеного від імені сторін: ТОВ «Мілоан» та [PERSON] заборгованість у сумі 14332,50 грн. Однак виконавчий напис вчинений з порушенням процедури вчинення такого напису, так як нею не укладався нотаріально посвідчений кредитний договір. Позивачка уважає цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчиняється нотаріусом виключно на нотаріально посвідченій угоді. Отже, вчинення виконавчого напису було незаконним. Також зазначила, що в даному випадку правовою підставою набуття відповідачем коштів, утриманих із її заробітної плати, став спірний виконавчий напис, який виконанню не підлягає. Тому правова підставі для отримання відповідачем коштів відпала, і вказані кошти підлягають поверненню, відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ухвали суду від 30.05.2025 позовну заяву залишено без руху. 06.06.2025 позивач усунув недоліки. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.06.2025 відкрито провадження у справі.\~Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомлення (викликом) сторін. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що укладала договір позики через телефон, нотаріально посвідченого договору не укладала. У наступне судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позов не подавав. У заяві від 08.07.2025 представник [PERSON] просила справу розглядати без участі представника відповідача. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович та приватний нотаріус Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явились, про час, місце та дату якого повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомили, відзив на позов не подавали. Згідно зі частиною 2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного їх дослідження, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем видано виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за № 32265 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» за кредитним договором № 1791336 від 30.04.2020 за період з 10.12.2020 по 24.02.2021 суму в розмірі 14\~332,50 грн ( а.с. 12). ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулось до приватного виконавця територіального округу Черкаської області Недоступа Д.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просили відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №32265 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» грошові кошти у сумі 15\~262,50 грн ( зворот а.с. 12). 16.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження № 66846949 з виконання виконавчого напису № 32265, виданого 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованість у сумі 15262,50 грн ( а.с. 13). 20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, [PERSON] ( а.с. 14). Факт здійснення стягнення грошових коштів із заробітної плати [PERSON] підтверджується листом ТОВ «АТБ-Маркет» №51657/СЛ/ВНЗП від 10.11.2022 та звітом про здійснення відрахувань та виплат, відповідно якого за жовтень 2022 із заробітної плати [PERSON] на підставі постанови від 20.09.2021 № 66846949 відраховано 20%, №40378/СЛ/ВНЗП від 08.10.2021, №56028/СЛ/ВНЗП від 09.12.2022 та звітом про здійснення відрахувань та виплат, відповідно якого за листопад 2022 із заробітної плати [PERSON] на підставі постанови від 20.09.2021 № 66846949 відраховано 20% ( а.с. 15-17). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року\~до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. В усталеній практиці Верховного Суду , викладеній у постановах від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду у справі 910/10374/17 ( постанова від 21.09.2021) дійшла висновку «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у наведеній справі порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ( п.95). Таким чином,\~оскільки зазначений\~у оспорюваному\~виконавчому написі\~кредитний договір\~нотаріально не\~посвідчений,\~посилання у\~виконавчому написі\~на нотаріальне\~посвідчення кредитного\~договору відсутні,\~ підтвердження\~зворотнього матеріали\~справи не\~містять, та оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Щодо стягнення коштів з ТОВ « ФК « Кредит-Капітал». Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. У цьому випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих з заробітної плати позивача став спірний виконавчий напис нотаріуса, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів скасована, і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України. Позивач зазначає, що з неї за виконавчим провадження №66846949 стягнуто 11042,19 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» та 1526,25 грн на користь приватного виконавця. Із поданих доказів, а саме відповіді приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича №60148 від 09.09.2025, вбачається що на підставі постанови приватного виконавця від 20.09.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію , стипендію та інші доходи боржника та згідно звітів про здійснені відрахування та виплати , із заробітної плати [PERSON] бухгалтерією підприємства ТОВ «АТБ Маркет» були здійснені наступні відрахування : 08.10.2021 надійшли відрахування за вересень 2021 року в розмірі 1709,93 грн; 09.11.2021 надійшли відрахування за жовтень 2021 року в розмірі 2111,71 грн ; 09.12.2021 надійшли відрахування за листопад 2021 року в розмірі 1859,26 грн ; 10.01.2022 надійшли відрахування за грудень 2021 року в розмірі 2024,58 грн ; 09.02.2022 надійшли відрахування за січень 2022 року в розмірі 1741,40 грн ; 15.03.2022 надійшли відрахування за лютий 2022 року в розмірі 2318,86 грн; 08.06.2023 надійшли відрахування за травень 2023 року в розмірі 300,66 грн. Кошти на загальну суму 12065,86 грн, що надійшли на рахунок приватного виконавця для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній валюті та їх виплати стягувачам були розподілені та перераховані у відповідності до вимог ст. ст. 45- 47 Закону України «Про виконавче провадження» наступним чином: 800,00 грн витрати виконавчого провадження; 1024,21 грн основна винагорода приватного виконавця; 10242,19 грн борг на користь стягувача. Залишок боргу станом на 09.09.2025, згідно з виконавчим провадженням №66846949 становить 5522,25 грн. Ураховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення із ТОВ « ФК « Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі зарахованої на рахунок товариства на погашення боргу суми, у розмірі 10242,19 грн. Щодо стягнення коштів з приватного виконавця. Із наданої відповіді приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича №60148 від 09.09.2025 вбачається, що із коштів , які надійшли в межах виконавчого провадження, зараховані 800,00 грн витрати виконавчого провадження; 1024,21 грн основна винагорода приватного виконавця. Початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення основної винагороди із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягнення ( ст. 26 ЗУ « Про виконавче провадження»). Згідно зі статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) ( частина 7 наведеної норми). \~Відповідно до\~ч.1\~ст.\~42 Закону України « Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому\~статтею 27\~цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Згідно зі\~ч.2\~наведеної норми витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів ( абз.2 ч. 3 наведеної норми). У силу положень частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Відповідно до положень ч. 7 ст. 27 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавця та витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом. Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Наведене , свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, має вирішуватися шляхом оскарження сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті\~1212\~ЦК України\~до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті\~1212\~ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Таким чином, вимоги про стягнення з приватного виконавця коштів основної винагороди та витрат виконавчого провадження задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до норм ч.1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви немайнового характеру. Водночас згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/22, позивач, як споживач фінансових послуг, звільняється від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial