Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, і в обґрунтування позовних вимог вказав, що на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, перебувають малолітні діти: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , державна реєстрації народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Матір`ю дітей є [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце проживання якої разом із сином [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого місця проживання або перебування не мають. 14.08.2024 до Служби надійшло повідомлення КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» про трьох дітей [PERSON] , залишених без батьківського піклування, яких згідно з актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 11.08.2024 було доставлено до медичного закладу. 23.08.2024 дітей тимчасово влаштовано до відділення Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). В своїх поясненнях від 29.08.2024 мати дітей [PERSON] повідомила, що вони приїхали до м. Києва 25.07.2024, мешкали в хостелах, 11.08.2024 намагалися заселитися до хостелу по [ADDRESS] , але адміністрація відмовила в заселенні. Одна з сімей, яка проживала в хостелі, запропонувала їй до вирішення питання з житлом тимчасово залишити дітей під їхній нагляд, вона залишила та поїхала вирішувати питання з житлом. Коли повернулась, дізналася, що діти були вилучені працівниками поліції та доставлені до лікарні. Зараз вона проживає у знайомого в [ADDRESS] . Відповідачеві були роз`яснені положення діючого законодавства, підстави та порядок повернення дітей до біологічної родини. Службою у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради було здійснено декілька візитів за вказаною [PERSON] адресою мешкання для обстеження умов проживання та здійснення оцінки потреб родини, але двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів сім`я [PERSON] проживала за даною адресою, але наразі змінила місце проживання, яке їм невідоме. 10.10.2024 [PERSON] було влаштовано до Центру реабілітації та ресоціалізації «Дім милосердя для жінок з дітьми», але 11.10.2024 вона залишила його за власним бажанням. 15.11.2024 [PERSON] повідомила Службу про своє проживання в гуртожитку по [ADDRESS] в кімнаті, яку отримала від Старинської птахофабрики, де працює на випробувальному терміні, планує проживати там разом з дітьми, але документів про працевлаштування та проживання не надала. Однак за відомостями Служби у справах дітей та сім`ї виконкому Баришівської сільської ради Броварського району [PERSON] за вказаною нею адресою ніколи не мешкала та не мешкає. За період перебування дітей у відділенні Центру соціальної підтримки дітей та сімей мати навідала їх один раз 20.09.2024, та, маючи номер телефону лікаря, жодного разу не телефонувала. Станом на 03.03.2025 до Служби з заявою про повернення дітей не зверталася. Будучі повідомленою про дати та час засідань комісії з питань захисту прав дитини 06.03.2025 та 20.03.2025 для вирішення питання доцільності звернення до суду щодо позбавлення її батьківських прав та подання висновку про таку доцільність не з`явилася. 20.03.2025 було прийняте рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав з висновком про доцільність такого позбавлення. Оскільки мати дітей не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування, харчування, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити її батьківських прав щодо всіх дітей та стягнути з неї на їхнє утримання аліменти в розмірі частини її доходу до повноліття дітей, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. ІІ. Позиції, пояснення, заяви (клопотання) учасників справи В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача [PERSON] 25.09.2025 подано суду заяву з підтриманням позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності та заяву про надання згоди на ухвалення заочного рішення суду. В заяві також зазначила, що станом на 25.09.2025 [PERSON] до Служби з приводу повернення їй дітей не зверталася. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позовну заяву суду не надіслала, про свою позицію у справі не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.05.2025 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, у справі розпочате підготовче провадження. 25.06.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 13.08.2025. Розгляд справи відкладався через неявку відповідача. 26.09.2025 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що повідомлялася у встановлений законом спосіб про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідач [PERSON] народилася [INFO] в м. Костянтинівці Донецької області та її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Дитина [PERSON] народився [INFO] в м. Добропіллі Донецької області від матері [PERSON] , відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10,11,15). Місце проживання дитини зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві та ЕМД №1108) від 11.08.2024 зафіксоване виявлення 11.08.2024 о 22-00 дитини чоловічої статі віком близько 4 років, неохайно одягнутої, за адресою: [ADDRESS] , хостел. Встановлено відомості про матір [PERSON] , дитину доставлено до КМДК №1 (а.с.13). Дитина [PERSON] народився [INFO] в м. Костянтинівці Донецької області від матері [PERSON] , відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.14,15). Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві та ЕМД №1108) від 11.08.2024 зафіксоване виявлення 11.08.2024 о 22-00 дитини чоловічої статі віком близько 3-4 років за адресою: [ADDRESS] , хостел. Встановлено відомості про матір [PERSON] , дитину доставлено до КМДК №1 (а.с.16). Наказом №43-с від 22.08.2024 начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації дітей Коваленка А.В. та [PERSON] взято до обліку як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.17). Дитина [PERSON] народився [INFO] в м. Костянтинівці Донецької області від матері [PERSON] , відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.18,19). Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (СЮП Деснянського УП ГУНП у м. Києві та ЕМД №1104) від 11.08.2024 зафіксоване виявлення 11.08.2024 о 22-00 дитини чоловічої статі віком близько 1 місяця за адресою: [ADDRESS] , хостел. Встановлено відомості про матір [PERSON] , дитину доставлено до КМДК №1 (а.с.20). Наказом №46-с від 05.09.2024 начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації дитину [PERSON] взято до обліку як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.21). 23.08.2024 Службою у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації видані направлення №№48 В/Т, 49 В/Т до відділення термінового влаштування дітей [INFO] дітей та сімей щодо дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.22,23). З письмових пояснень [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім`ї від 29.08.2024 вбачається, що вона з дітьми 25.07.2024 приїхала до м. Києва, жили в хостелі, потім хотіли переїхати до іншого хостелу, але там їх не прийняли. Тому вона залишила дітей з людьми в цьому хостелі, які запропонували приглядіти за ними, бо був дощ, та коли зранку прийшла, дізналася, що дітей вилучили (а.с.25). За відомостями Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області від 23.05.2025 за адресою: [ADDRESS] , раніше мешкала сім`я [PERSON] , але наразі місце проживання [PERSON] невідомо (а.с.26). Згідно з довідкою ГО «Простір добра України» від 16.01.2025 №17/01 [PERSON] 10.10.2024 поступила до Центру реабілітації та ресоціалізації « [PERSON] для жінок і жінок з дітьми», але від реабілітації відмовилася та покинула центр за власним бажанням 11.10.2024 (а.с.28). З письмових пояснень [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім`ї від 15.11.2024 виходить, що наразі вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , у кімнаті, наданій їй Старинською птахофабрикою, куди вона влаштувалася працювати та перебуває на випробувальному терміні, має бути оформлена офіційно з 28.11.2024. На її думку, умови проживання там придатні для проживання дітей. Їй роз`яснено процедуру повернення дітей (а.с.27). За період перебування дітей в Київському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей з 06.09.2024 мати навідала дітей лише один раз - 20.09.2024 та, маючи номер телефону лікаря, жодного разу не телефонувала (а.с.29). За відомостями Служби у справах дітей Баришівської селищної ради від 04.02.2025, підтвердженими листом старости Веселинівського старостинського округу від 03.02.2025, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживала та не проживає (а.с.30,31). За Висновком Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 28.03.2025 №102-1430 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей є доцільним та відповідатиме їхнім інтересам (а.с.32-36). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач систематично протягом тривалого часу ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, діти з серпня 2024 року перебувають в центрі соціальної підтримки дітей та сімей, мати не вживала жодних спроб бачитися з ними, брати хоча б якусь участь в їхньому житті, допомагати з їхнім утриманням, не цікавиться станом здоров`я, потребами, набутими навичками тощо. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем суду не надано. Відповідач [PERSON] перебуває в молодому працездатному віці, відомості про її неможливість опікуватися дітьми за станом здоров`я у суду відсутні. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дітей з метою захисту їхніх прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно них. При цьому суд враховує, що відповідач обізнана про місце перебування своїх дітей, письмово підтвердила Службі у справах дітей та сім`ї своє розуміння процедури повернення дітей, але не вчинила для цього жодних дій та, більш того, неодноразово вводила Службу в оману щодо місця свого проживання та здійснення трудової діяльності. Отже, обставин, які б об`єктивно могли перешкоджати відповідачеві опікуватися дітьми в міру своїх сил та бажання, судом не встановлено. Її ухилення від виконання батьківських обов`язків триває у найуразливіший період життя дітей, які є малолітніми, на момент залишення дітей матір`ю молодшій дитині не виповнилося й місяця з моменту народження, що чітко свідчить про відсутність у [PERSON] інтересу зберегти та реалізувати свої батьківські права, на час розгляду справи судом вона продовжує свідомо уникати виконання батьківських обов`язків, що зміцнює переконання суду про необхідність задоволення позовних вимог та позбавлення її батьківських прав. Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з їхнього утримання до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Наразі діти не влаштовані на постійне місце проживання та підстав достеменно вважати, що одержувачем аліментів на всіх дітей буде одна й та ж сама особа, немає. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідача та їх розмір, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на утримання кожного з дітей по 1/6 частині її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 25.04.2025 і до повноліття кожної дитини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір розмірі 1211,20 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та 1211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів, а всього - 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved