Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У липні 2025 року позивач\~\~ [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому вона просила суд стягнути з\~Відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ на\~користь Позивача \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі 1/2 частини на одну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що в період часу з 17.09.2016 року по 27.05.2025 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано 17.09.2016 року у Деснянському районному у м. Київі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1228. Під час перебування у шлюбі, [INFO] Позивач народила сина [PERSON] , батьками якого є Позивач та Відповідач. Народження сина було зареєстровано Святошинським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, про що 17.06.2017 року складено відповідний актовий запис № 1388 та видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу Позивач та Відповідач припинили спільне мешкання та спільний побут. Син залишився проживати разом з Позивачем. Після припинення спільного проживання, ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу, Відповідач, долею сина не цікавиться, бажання спілкуватись з ним не виказує, свого батьківського обов`язку по матеріальному утриманню дитини не виконує грошових коштів не сплачує, продуктів харчування, речей (предметів одягу та взуття), ігор, іграшок, розвиваючого приладдя, продуктів харчування тощо не купує та не надає. На звернення Позивача щодо виконання свого обов`язку по матеріальному утриманню дитини та сплати аліментів Відповідач належним чином не реагує. Починаючи з часу фактичного припинення спільного проживання весь тягар по матеріальному утриманню дитини, забезпечення його всім необхідним виконує Позивач сама. Позивачу невідомо чи має станом на зараз Відповідач роботу, але в будь якому випадку Відповідач є молодим, праце спроможним чоловіком, хронічних захворювань, групи інвалідності не має, інших дітей, батьків похилого віку які б потребували догляду та утримання, та інших осіб на утриманні не має. Тому має можливість виконувати свій обов`язок по матеріальному утриманню своєї дитини шляхом сплати аліментів але не виконує його в добровільному порядку через небажання та через безвідповідальність. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року\~відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. До суду представник позивача направив заяву у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав, просив суд його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та визнавав позов. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 17.09.2016 року у Деснянському районному у м. Київі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1228. Під час перебування у шлюбі, [INFO] Позивач народила сина [PERSON] , батьками якого є Позивач та Відповідач. Народження сина було зареєстровано Святошинським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, про що 17.06.2017 року складено відповідний актовий запис № 1388 та видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу Позивач та Відповідач припинили спільне мешкання та спільний побут. Син залишився проживати разом з Позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є чоловіком працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1\~ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини його мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 10 квітня 2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211, 20 грн в дохід держави. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial