Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із квартири [ADDRESS] , 1/2 частки магазину-кафе за адресою: [ADDRESS] , 1/3 частки кафе з літнім майданчиком за адресою: [ADDRESS] , 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 1414100000:01:015:0816 по [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса він дізнався, що мати за життя склала заповіт, яким на випадок\~своєї смерті заповідала [PERSON] , [INFO] все своє майно, всі свої права та обов`язки, а також все те, на що вона за законом буде мати право на день її смерті, який було посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №1998. Позивач зазначає, що заповіт порушує його права, як спадкоємця першої черги та права малолітньої [PERSON] - спадкоємця за представленням, щодо справедливого та рівного у частках успадкування майна померлої [PERSON] . Після смерті молодшого сина [PERSON] в останні роки свого життя, як і на час складання заповіту [PERSON] страждала на психічний розлад, тому спадкодавець в цей момент не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, через що такий заповіт може бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає, що фактична наявність самого заповіту суперечить життєвому кредо спадкодавиці стосовно її синів, тобто позивача та [PERSON] , як то рівне між ними право на спадкування в рівних частках, а після смерті [PERSON] стосовно її онуків [PERSON] та [PERSON] щодо рівного між ними права на спадкування в рівних частках тієї частини їй майна, яке мав би право успадкувати їх батько, а її син померлий [PERSON] , що в свою чергу свідчить про складення оскаржуваного заповіту особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій. Просить недійсним заповіт\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~посвідчений 09\~липня 2018\~року приватним\~нотаріусом Слов`янського\~міського нотаріального\~округу Донецької\~області Таранушенко\~Володимиром Миколайовичем\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №1998 . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шведа А.М. в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката Шведи А.М. до суду надано Заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 26 серпня 2025 року до суду надав Заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про визнання заповіту, складеного на його користь, визнає в повному обсязі та просить суд визнати заповіт, складений [PERSON] 09 липня 2018 року на його користь недійсним. Третя особа - приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М., належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судове\~засідання не\~ з`явилася,\~про дату\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~належним чином,\~ до суду надала заяву, в якій просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат - Шведа Андрій Михайлович до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2018 року [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] , [INFO] все своє майно, всі свої права та обов`язки, а також все те, на що вона за законом буде мати право на день її смерті. Заповіт посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1998. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Станом на 15 жовтня 2021 року їй належало майно: квартира [ADDRESS] , про що свідчить витяг №19670331 від 25.07.2008 про реєстрацію права власності на нерухоме майно; 1/2 частки магазину-кафе за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі продажу НМО 941722 від 13.06.2017; 1/3 частки кафе з літнім майданчиком за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1816 та витяг №253312645 від 19.04.2021; 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1817 та витяг №253320044 від 19.04.2021; 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 1414100000:01:015:0816 по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1818 та витяг №253321066 від 19.04.2021. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] ,\~ та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ є дітьми [PERSON] . [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ є\~дочкою [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] . Оскільки, [PERSON] помер [INFO] , раніше своєї матері [PERSON] , [INFO] , тому його діти: [PERSON] та [PERSON] за приписами частини 1 статті 1266 ЦК України є спадкоємцями за правом представлення та отримали рівне між собою право на спадкування в рівних частках тієї частки майна померлої баби [PERSON] , яка належала б за законом їхньому померлому батькові [PERSON] , як би той був живий на час відкриття спадщини щодо майна [PERSON] .. В обґрунтування\~позовних вимог,\~ [PERSON] \~зазначає,\~що [PERSON] проживала у місті Слов`янську, окремо від своїх дітей та онуків. Щодня сини [PERSON] або [PERSON] , або члени їх сімей навідували [PERSON] , допомагали їй вирішувати життєві та побутові питання. Колишня дружина [PERSON] - [PERSON] разом із сином [PERSON] мешкали у місті Дружківці та інколи навіщали у місті Слов`янську спадкодавицю. [PERSON] з однаковою прихильністю та з рівною мірою любові відносилася до своїх синів [PERSON] і [PERSON] , а також до своїх онуків [PERSON] і [PERSON] , не надавала переваги тому чи іншому в почуттях та ставленні до своїх синів та онуків. Однак, через важку хворобу [INFO] в місті Слов`янську помер син спадкоємиці [PERSON] .. Після його смерті у [PERSON] була тривала депресію, яка згодом стала супроводжуватися вживанням алкоголю і з часом переросла у зловживання алкогольними напоями. Вона часто знаходилася у запійному стані, який тривав по 1,5 2 неділі. У ці періоди [PERSON] воліла бути на самоті, зачинялася у себе в квартирні та вживала спиртні напої, придбати які прохала свої сусідів. При намаганнях рідних зупинити запій вона не сприймала будь-які вмовляння повернутися до нормального стану і способу життя, проявляла агресію до них та проганяла зі своєї квартири. З часом в запійні періоди [PERSON] перестала впізнавати сина [PERSON] , членів його сім`ї та невістку [PERSON] з онукою [PERSON] . При чергових намаганнях рідних повернути її до нормального стану та вмовляннях звернутися за медичною допомогою в лікуванні від алкогольної залежності, [PERSON] в стані емоційної та психічної неврівноваженості звинувачувала їх у намаганнях звести її зі світу та вимагала покликати до неї колишню невістку [PERSON] , яка ніби то єдина має розуміння з нею та не буде забирати у неї алкоголь. В періоди загострення запоїв, що супроводжувалися суїцидальними проявами [PERSON] неодноразово вимушений був вдаватися до госпіталізації матері у стаціонарне відділення спеціалізованого медичного закладу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янську (стаціонарне відділення наркологічного диспансеру), де лікарі надавали їй екстрену медичну допомогу та лікували впродовж 2-3 тижнів від алкогольної залежності. Після такого лікування та, вірогідніше всього, від впливу сильнодіючих лікарських препаратів [PERSON] протягом послідуючих 1-2 тижнів перебувала у пригніченому «замкнутому» емоційному стані, уникала спілкування з рідними під приводом бажання побути наодинці, а тому позивач та третя особа [PERSON] не турбували її, однак з метою контролю недопущення чергових запоїв прохали сусідів скритно ненаполегливо слідкувати за станом матері та повідомляти їх. Найбільш критичними щодо запійних станів та важкої емоційної і психічної неврівноваженості у спадкодавиці були періоди від моменту смерті сина [PERSON] (з березня 2017 року) та впродовж 2018, 2019 і частково 2020 років. У моменти просвітління свідомості матір [PERSON] висловлювала синові [PERSON] впевненість в тому, що їй залишилося жити недовго, а тому наполегливо благала його після її смерті справедливо та порівну розділити між ним і онуками [PERSON] та [PERSON] ту частку належного їй майна, що мала дістатися померлому сину [PERSON] . У такі моменти та, взагалі, від спадкодавиці жодного спогаду про оскаржуваний заповіт не було. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234 ЦК України). Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України). Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (частина друга статті 209 ЦК України). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу(частина третя статті 1247 ЦК України). Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 20.07.2022 року у справі №461/2565/20, який окрім того вказав наступне: «за загальним правилом, нотаріальне посвідчення такого правочину як заповіт в Україні здійснюється нотаріусом; право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права; свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Тільки у разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до частини першої статті 1257\~ЦК України має наслідком нікчемність заповіту». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21) вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14. Такі правові висновки є незмінними. У постановах Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 404/4956/15-ц (провадження № 61-1294св18), від 25 липня 2018 року у справі № 416/13806/14 (провадження № 61-33508св18), колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду також виходила з того, що підставою для визнання правочину недійсним згідно зі статтею 225\~ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя\~статті 12 ЦПК України). З Листа за №4/305 від 16.02.2022, складеного КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ», вбачається, що [PERSON] перебувала на диспансерному обліку з 05.04.2017 по 15.10.2021 та лікувалася стаціонарно в періоди з 20.04.2017 по 01.05.2017 та з 18.06.2018 по 09.07.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Психотичний розлад, переважно депресивний, з суїцидальними тенденціями. Під час стаціонарного лікування приймала седативні препарати, нейролептики, антидепресанти та отримувала симптоматичне лікування. Виписана з рекомендаціями по подальшому лікуванню у лікаря нарколога та лікаряпсихіатра. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~82\~ЦПК України,\~ обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, в судовому засіданні досліджено заяву відповідача [PERSON] , в якій він зазначає, що визнає вимоги позивача щодо визнання заповіту недійсним, складеного 09 липня 2018 року [PERSON] , яким вона заповідала йому все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, а також зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі. Таким чином, приймаючи до уваги те, що [PERSON] перебувала на диспансерному обліку в КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» з 05.04.2017 по 15.10.2021 та лікувалася стаціонарно в КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» з 20.04.2017 по 01.05.2017 та з 18.06.2018 по 09.07.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, психотичний розлад, переважно депресивний, з суїцидальними тенденціями та під час стаціонарного лікування приймала седативні препарати, нейролептики, антидепресанти та отримувала симптоматичне лікування, та заповіт було складено 09.07.2018 саме під час лікування від алкогольної залежності, а також ті обставини, що відповідач [PERSON] \~визнає вимоги\~позивача в\~повному обсязі,\~то суд\~приходить до\~переконання про\~задоволення вимог\~позивача та\~визнання недійсним заповіту [PERSON] , складеного на користь [PERSON] , [INFO] , який посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстровано реєстрі за №1998. На підставі викладеного,

Outcome: approved