Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Ухвалою від 08.01.2025 відкрито загальне позовне провадження за позовом [PERSON] (далі Позивач), представник адвокат Кутепов Ігор Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНДОЗ Україна» (далі Відповідач, ТОВ «САНДОЗ Україна»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні [PERSON] (далі - [PERSON] ), у якій просить стягнути на його користь з Відповідача матеріальну шкоду у розмірі 483296,29 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.12.2023 та судовий збір у розмірі 4832,96 грн. В якості правових підстав звернення із позовом зазначає норми статей 1172, 1188, 1194 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою суду від 27.02.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження. Представник Відповідача надала відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позову, посилаючись на те, що у Позивача відсутнє право вимагати додаткові виплати у розмірі\~483296,29\~грн без належних на те підстав, позаяк Позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовано належну суму, а саме: 160000,00 грн за договором обов`язкового страхування та 180227,01 грн за договором добровільного страхування. Також, вважає неналежним доказ - висновок експерта № 454 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 06.08.2024, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 750i, д.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталася 07.12.2023, складає 643296,29 грн, та вказує на те, що технічний огляд автомобіля проведено 16.04.2024 та додатковий технічний огляд проведено 22.04.2024, тобто майже через п`ять місяців після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.12.2023, що могло істотно вплинути на стан транспортного засобу та, відповідно, на достовірність визначеної експертом вартості завданих збитків. При цьому, зазначає про невідповідність цього висновку нормам частини третьої статті 102, частини п`ятої статті 106 ЦПК України, і на підставі цього, зазначаючи про безпідставність позовних вимог, просить відмовити у позові. Разом з цим, надійшли пояснення третьої особи, у яких містяться заперечення проти позову. Ухвалою від 06.08.2025 закрито підготовче\~провадження та\~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті. Ухвалою від 24.09.2025 відмовлено у клопотанні представника Позивача про повернення до підготовчого провадження. У судовому засіданні представник Позивача просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник Відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що постановою Шевченківського (колишня назва Дзержинський) районного суду м. Харкова від 05.02.2024 у справі 638/21132/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з вказаною постановою, 07 грудня 2023 року о 10 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Scoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , по проспекту Лозовеньківському в місті Харкові, поблизу будинку № 6, не врахувала дорожньої обстановки, не обрала безпечної дистанції та швидкості руху, скоїла зіткнення з автомобілем «Mazda CX5», д.н.з. [NUMBER] , в подальшому, інерційним рухом, скоїла наїзд на перешкоду (залізний їжак), що інертно пошкодив припаркований транспортний засіб «BMW 750i», д.н.з. [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. На підставі\~частини четвертої\~та п`ятої\~статті 82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені\~рішенням суду\~у господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (провадження № 61-2507св23) зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є\~відповідальною за шкоду, на\~підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , яка визнана судом винною у вчиненні 07.12.2023 дорожньо-транспортної пригоди, перебувала на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах із Відповідачем. Посилаючись на висновок експерта №454 від 06.08.2024, Позивач стверджує, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW 750i, д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.12.2023, складає 643296,29 грн. Враховуючи, що на користь Позивача здійснена страхова виплата лише у розмірі 160000,00 грн, Відповідач, як роботодавець [PERSON] , має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховою виплатою, тобто 483296,29 грн. Представник Відповідача зазначив, що 02 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛТА» та ТОВ «САНДОЗ\~Україна» укладено Договір з оперативного лізингу парку транспортних засобів № 172921. За умовами договору в оперативний лізинг Відповідача передано, зокрема транспортний засіб Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до пункту 4.5. Договору оперативного лізингу лізингоодержувач даним безповоротно визнає лізингодавця як повіреного у переговорах, стягненні та вирішенні будь-якої страхової вимоги, пов`язаної з втратою чи пошкодженням транспортного засобу. Також лізингоодержувач зобов`язаний негайно письмово сповіщати лізингодавця про кожний відомий йому випадок розпочатого слухання справи в суді щодо відносин пов`язаних з транспортним засобом. Пунктом 5.4.3. Договору оперативного лізингу встановлено, що для цілей договору, уповноважений водій вважається агентом, службовцем або працівником лізингоодержувача, незалежно від посади та мети його найму. Лізингоодержувач несе повну відповідальність та компенсує усі збитки, які зазнав лізингодавець в результаті експлуатації транспортного Засобу не уповноваженим водієм або в результаті порушенням умов, зазначених в цьому розділі. Згідно пункту 4.1. Договору оперативного лізингу лізингодавець за власні кошти страхує транспортний засіб у прийнятій для лізингодавця страховій компанії. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЛТА» (власник транспортного засобу Skoda Fabia, 2021 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ), як страхувальник, та АТ СК «ІНГО», як страховиком, укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216016894 від 03.08.2023 та Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків № 250575253.23 від 03.08.2023. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.12.2023 АТ «Страхова компанія «ІНГО» здійснила страхову виплату Позивачу у розмірі 160000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 31.01.2024, а також здійснена страхова виплата у розмірі 180227,01 грн за договором добровільного страхування, що підтверджується копією платіжного інструкції кредитового переказу 06.02.2024. Загальна сума страхового відшкодування фактично отриманого Позивачем від АТ «Страхова компанія «ІНГО» становить 340227,01 грн. Щодо здійснення розрахунку виплати на користь Позивача, представник Відповідача пояснив, що страхова компанія, яка здійснювала виплату страхового відшкодування, провела незалежну експертизу, відповідно до порядку, визначеному у статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування». За результатами такої експертизи суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] підготовлено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 58659 від 03.01.2024 та звіт про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 58650/1 від 10.01.2024. Відповідно до висновку звіту про вартість колісного транспортного засобу № 58650/1 від 10.01.2024 ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу BMW 750i, д.н. [NUMBER] , дата виготовлення - 28.09.2011, визначена у розмірі 300063,41 грн, тобто як різниця між ринковою вартістю колісного транспортного засобу на момент аварійного пошкодження, яка складає 640290,42 грн, та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 340227,01 грн. Згідно з частиною першою статті\~76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті\~77 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Положення статей 76,\~102-113 ЦПК України\~визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, другої, п`ятої та шостої\~статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. У висновку експерта №454 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 06.08.2024, який Позивач надав в обґрунтування своїх вимог, де визначена вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «BMW 750i», д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП, що мало місце 07.12.2023, зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, однак не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, що не відповідає вимогам частини п`ятої статті 106 ЦПК України. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 78 ЦПК України) та враховує позицію, викладену у пунктах 65-70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 та постанові Верховного Суду від 16.11.2022 справа № 335/2566/18. Таким чином, наданий висновок експерта №454 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 06.08.2024, який надано Позивачем на підтвердження розміру матеріального збитку, не є належним та допустимим доказом. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у позові повністю. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed