Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

06.03.2025 року заявник [PERSON] звернулася до суду з цією заявою та просить постановити судове рішення, яким встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дочкою померлого [INFO] [PERSON] , в свідоцтві про смерть вказане місце його смерті м.Болград. Свої останні роки батько проживав з нею, за її постійним місцем проживання, оскільки потребував постійного стороннього догляду, а саме йому необхідно було приготувати їжу, прати його речі і таке інше. Після смерті батька відкрилась спадщина на його будинок, розташований в [ADDRESS] , де він був зареєстрований. Але коли вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини виявилося, що оскільки вони з батьком не зареєстровані в одному будинку, то нею пропущений відповідний строк для прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання необхідне заявнику для подальшого оформлення спадкових прав. Ухвалою судді від 13.03.2025 року по справі відкрите провадження та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 09.05.2025 року було витребувано копії спадкових справ та витяги зі спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувана інформація надійшла до суду 19.05.2025 року. 24.09.2025 року представник заявника адвокат Цоєва В.В., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером, надала заяву про долучення доказів по справі. Заявник [PERSON] просила розглядати справу без її участі, вимоги зазначені в заяві підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Болградської міської ради Одеської області, в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, своєї позиції з приводу заявлених вимог не висловив. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 16 липня 1973 року нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Турлаком С.Х. за реєстровим номером 1255, належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 19.09.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] , померла [INFO] в м.Болград Болградського району Одеської області (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок. Спадщину прийняв фактом спільного постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою її син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5) та довідкою завідувача сектору з питань реєстрації місця проживання [PERSON] (а.с.10). Так, [PERSON] помер [INFO] в м. Болград, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 09 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №167 (а.с.7). Заявниця є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , яке видане 23 вересня 1969 року Болградським райбюро ЗАГС Одеської області, відповідно до якого її батьком є [PERSON] (а.с.5) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00047068316 від 19.09.2024 року відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.13), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 15 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб після реєстрації якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.12). Як вбачається з довідки за №1578, виданої 16.10.2024 року завідувачем сектору з питань реєстрації місця поживання фізичних осіб [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на день смерті він був зареєстрований один (а.с.9). На звернення заявника [PERSON] для заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , приватним нотаріусом Станєвою В.Б. було видано постанову за №745/02-31 від 04 жовтня 2024 року (а.с.8), в якій зазначено щодо пропущення нею шестимісячного строку, встановленого законодавством, для прийняття спадщини та відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. Встановлення факту прийняття спадщини для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом було встановлено, що окрім померлого в будинку ніхто не був зареєстрований, з заявою про прийняття спадщини звернулася тільки заявник, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81176537 від 15.05.2025 року, з якої встановлено, що інформація щодо заведених спадкових справ після смерті [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня. Батько білля трьох років фактично проживав з заявницею в будинку за адресою: [ADDRESS] . Будинок заявниці знаходиться недалеко від будинку батька, по тій же самій вулиці, тому іноді батько харчувався у неї, а на ніч йшов додому. Він часто хворів і потребував постійного догляду, заявниця йому готувала їжу, прала його речі, отже батько жив періодично в її будинку. Цей факт також підтверджується тим, що після смерті батька, заявниця продовжувала доглядати за належним йому майном, а саме сплачувати податки за землю та комунальні послуги. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] постійно проживала з батьком до часу відкриття спадщини.

Outcome: approved