Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Адвокат Антіхович В.В. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що з 17.11.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2015. Від цього шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. [PERSON] участі у вихованні сина не приймав, матеріальної підтримки дитині не надавав. 20.04.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення по справі №539/882/16-ц, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист. 19.05.2016 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №539/822/16-ц. Станом на 01.02.2025 загальний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 314149,99 грн. Проте навіть після призначення аліментів у судовому порядку та звернення їх до примусового стягнення, відповідач не бажає виконувати свої обов`язки щодо утримання дитини та намагається ухилитися від їх сплати. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач кошти на утримання не надає, участі у її вихованні та розвитку не бере, її життям не цікавиться. [PERSON] не турбується про матеріальний стан дитини, повністю усунувся від питань її забезпечення. Позивач самостійно турбується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, створила всі необхідні умови для її виховання і розвитку, несе всі відповідні витрати щодо придбання одягу, їжі, сплати комунальних послуг, забезпечення гідних умов проживання. За період навчання сина в Академічному ліцеї «Європейський» з 01.09.2015 по 31.05.2024 [PERSON] постійно цікавилась навчанням дитини, брала активну участь у житті класу, була присутня на батьківських зборах. [PERSON] з класним керівником не спілкувався. На даний час [PERSON] навчається на першому курсі технікуму в місті Білгорай (Польща), плановий термін закінчення навчання 31.08.2029. [PERSON] навчається безкоштовно, під час навчання проживає в гуртожитку, проте несе витрати на оплату харчування. 11.03.2025 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження; залучено до участі в якості третьої особи Службу у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради. 14.05.2025 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 03.07.2025 судом постановлено ухвалу, якою призначено судове засіданні для заслуховування думки дитини [PERSON] , [INFO] , за участю психолога Управління освіти виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що у них з відповідачем є син [PERSON] , [INFO] . Вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано у 2015 році. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. В 2016 році з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини. Після розлучення відповідач іноді брав дитину до себе, роки два. Після цього перестав брати дитину до себе. Аліменти взагалі не платив з моменту стягнення і до теперішнього часу, матеріально дитині не допомагав. Участі у вихованні дитини відповідач не бере фактично з моменту розлучення. Відповідач вітав сина з днем народження через смс-повідомлення, але до сина не приходив, подарунків не дарував. На відпочинок дитину ніколи з собою не брав, навчанням дитини не цікавиться, як і його життям. Перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною вона не чинить, навпаки була би рада цьому. Відповідач до школи до дитини не приходив, зокрема, на батьківські збори. Навіть коли після розлучення деякий час відповідач брав дитину до себе, то син потім їй розповідав, що відповідач був нетверезий і в присутності сина він вживав алкогольні напої, міг вести себе по відношенню до інших людей агресивно. Син казав, що ходить до батька, бо боїться щоб відповідач не зробив відносно неї щось погане. Відповідач казав сину, що руки і ноги їй поламає, спалить її машину, якщо син не буде до нього ходить. Відповідач з 2017 року щоб побачити сина за її з дитиною місцем проживання не приходив. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному у позові. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти позову, підтримала наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що після подання цього позову для підготовки письмового висновку щодо розв`язання спору Служба зв`язалась з відповідачем по телефону. Відповідач обізнаний про те, що судом розглядається справа про позбавлення його батьківських прав, але позиції щодо позову по телефону відповідач не висловив. Відповідач на засідання комісії Служби не з`явився, в подальшому на телефонні дзвінки не відповідав, до Служби з питання дитини не звертався. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що в суді розглядається справа про позбавлення його батька батьківських прав. Він живе з мамою вже багато років. Батько жив окремо від них у місті Лубни, де живе зараз йому невідомо. На теперішній час він навчається в Польщі в технікумі. У нього з мамою гарні відносини, вона піклується про нього, виховує його. Навчання в Польщі платне, мама його оплачує. Батька він бачив дуже давно, роки три - чотири тому. Рік тому, як він поїхав навчатись до Польщі, батько написав йому в «Телеграм», запитав як він і більше нічого не написав. Більше батько йому не телефонував, не писав. Коли він ще був малий (шість - дев`ять років) він з батьком спілкувався. Він приходив до батька додому, бувало часто, що батько пив спиртне у його присутності або був випивший. На відпочинок батько його ніколи не брав, подарунків не дарував. Він ходив до батька, хоч і не хотів цього, бо він казав, що щось зробить з мамою, може її побити. Після дев`яти років він перестав ходити до батька, бо перестав його боятись як раніше. Після цього батька бачив у місті дуже рідко і то випадково, коли гуляв з друзями. Батько в ті рази був випивший. Додому до нього батько побачитись не приходив, міг зателефонувати на день народження і то не кожен рік. Ані в 2024, ані в 2025 роках з днем народження батько його не вітав, подарунків не дарував і не передавав. Мама йому ніколи не забороняла спілкуватись з батьком. Раніше він навчався в школі, куди батько ніколи до нього не приходив, на батьківські збори теж. Багато років батько його вихованням не займається, його життям, навчанням теж не цікавиться. Він сам маму попросив позбавити батька батьківських прав, бо батько не підтримує з ним як з сином ніяких відносин. У нього немає ніяких почуттів до нього як до батька. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сторони з 17.11.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2015. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04.07.2025, про що складено відповідний актовий запис №146. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 29.04.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було видано виконавчий лист по справі №539/822/16-ц від 20.04.2016 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття. З постанови старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Єрмак Т.В. вбачається, що 19.05.2016 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.08.2025, виданого Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] станом на 01.08.2025 має заборгованість по аліментам (виконавчий лист №539/822/16-ц) у розмірі 333645,49 грн. Згідно довідки від 23.07.2024, виданої директором Об`єднання технічних і загальноосвітніх шкіл у Білгораї, [PERSON] , [INFO] , зарахований на перший курс до технікуму в місті Білгорай за спеціальністю «Технік механік» на 2024/2025 навчальний рік. Навчання триває п`ять років. Плановий термін закінчення навчання 31.08.2029. [PERSON] навчається в школі безкоштовно, а під час навчання проживає в гуртожитку Об`єднання технічних і загальноосвітніх шкіл у [ADDRESS] . Згідно акту від 02.11.2024, засвідченого спеціалістом сектору по роботі з ОСН Лубенської міської ради Полтавської області Скуротовською Л.Р., [PERSON] , 1985 року народження, після розлучення в 2014 році з дружиною [PERSON] , 1986 року народження, зі слів сусідів у вихованні і матеріальній підтримці свого сина [PERSON] , 2009 року народження, участі не приймав. Відповідно до акту участі батьків у вихованні дитини вих.№01-37/90 від 04.12.2024, виданого Академічним ліцеєм «Європейський» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , був учнем ліцею у період з 01.09.2015 по 31.05.2024. Мати [PERSON] у період з 01.09.2022 по 31.05.2024 постійно цікавилася навчанням дитини, брала активну участь у житті класу, систематично була присутня на батьківських зборах, контролювала навчання дитини, допомагала їй оволодіти навчальним матеріалом. Класний керівник з батьком дитини - [PERSON] не спілкувався. Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради у своєму висновку, затвердженому на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Лубенської міської ради від 15.04.2025, зазначила, що 23.11.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні сина не приймав, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надавав, не цікавився його навчанням та здоров`ям. Також батько не піклувався про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечував необхідного харчування та медичного догляду. Не бачився з дитиною, не здійснював підготовку до дорослого життя та не проявляв інтересу до його внутрішнього світу. Аліменти на утримання сина згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.04.2016 не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.02.2025 у розмірі 314149,99 грн. Виходячи з ситуації, що склалася у родині орган опіки та піклування має всі підстави вважати, що внаслідок бездіяльності, ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків виникли реальні обставини, що перешкоджають реалізації законних прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою з дитинства, відповідач - колишній чоловік позивача. У позивача є син [PERSON] , який живе з матір`ю. Вона часто спілкується з позивачем і їй відомо, що вихованням дитини займається позивач. Відповідач після розлучення з позивачем участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям, навчанням. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою та кумою, вона є хрещеною сина позивача [PERSON] , відповідач - колишній чоловік позивача. Дитина живе з позивачем. Після розлучення сторін відповідач участі у вихованні дитини фактично не бере. Роки два - три відповідач участі у вихованні дитини зовсім не бере, дитині не телефонує, не бачиться з ним, з днем народження дитину не вітає, життям та навчанням дитини не цікавиться. Матеріально дитину відповідач не утримує. Дитина навчається другий рік за кордоном, матеріально в цьому відповідач дитині не допомагає. Про це все їй відомо не тільки зі слів позивача, але й дитини. На дні народження до дитини, на яких вона була присутня, після розлучення сторін відповідач не приходив. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч. 2-3 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень позивача, неповнолітньої дитини та свідків вбачається, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу взагалі не бере участі у процесі виховання сина, зокрема, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться створенням умов для його освіти, підготовки до самостійного життя, не спілкується з дитиною, матеріально не забезпечує. Доказів зворотного або об`єктивної неможливості відповідача брати участь у процесі виховання сина суду надано не було. Також суду не надано доказів того, що мати дитини [PERSON] , з якою проживає неповнолітній [PERSON] , чинить будь-які перешкоди спілкуванню батька з дитиною. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , і його слід позбавити батьківських прав відносно сина. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі положення ст.169 СК України, відповідно до якої мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про їх поновлення до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач у судовому засіданні просила судові витрати не стягувати з відповідача, у зв`язку з чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved