Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

01.07.2025\~позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 30 січня 2021 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 249; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що з\~30 січня 2021 року вона та\~відповідач перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~У шлюбі\~народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, разом не проживають з червня 2025 року. Станом на теперішній час дочка мешкає з нею. У зв`язку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання припинив надавати з червня 2025 року, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 16.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача\~ [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив врахувати, що ініціатива розірвання шлюбу походила від нього; визнати, що заборгованості по аліментах немає; встановити порядок його побачень з дитиною; врахувати факти перешкоджання спілкуванню бабусі з онукою. Крім того, зазначив, що вважає вимоги позивача частково необґрунтованими з наступних підстав. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, однак вважає за необхідне зазначити, що саме він ініціював припинення подружніх стосунків. Він категорично не погоджується із твердженням позивачки про наявність заборгованості по аліментах, оскільки регулярно сплачував аліменти на утримання дитини. Позивач неодноразово перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною. Його мати раніше брала активну участь у житті онуки. Після їхнього розлучення позивачка почала перешкоджати їхнім зустрічам. З зустрічною позовною заявою відповідач [PERSON] до суду не звертався. Від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на наступне. Оскільки відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, просила суд задовольнити позовну вимогу в цій частині та розірвати шлюб між ними. Позивач підтверджує, що відповідач у липні 2025 року здійснив добровільне перерахування коштів на утримання дитини. Цей вчинок є виконанням його прямого батьківського обов`язку. Однак, заперечення відповідача проти задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі цього одноразового платежу є безпідставними з причини, що відсутність систематичності та гарантій. Одноразове перерахування коштів не може вважатися систематичною фінансовою підтримкою та не гарантує, що відповідач буде виконувати свій обов`язок регулярно, в повному обсязі та без затримок у майбутньому. Твердження відповідача про те, що позивач нібито чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, є безпідставними, маніпулятивними та не відповідають дійсності. Наразі вона разом з малолітньою дитиною проживає у м. Харків. Відповідач, у зв`язку з проходженням військової служби, проживає у м. Буча Київської області. За таких умов, організація фізичних зустрічей є значно ускладненою і залежить насамперед від можливостей та ініціативи самого відповідача, який проживає окремо та має узгоджувати свої поїздки з розкладом служби. Заяви відповідача про бажання бачитися з дитиною є суто декларативними та не підкріплені жодними реальними діями. За весь час окремого проживання відповідач жодного разу не ініціював реальної зустрічі. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2021 року, про що є актовий запис № 249, складений у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть з червня 2025 року. Частиною 1 ст.\~110\~СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та інтересам дитини. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 липня 2025 року. Згідно з п.1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 1 211, 20 грн. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з\~\~ [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою нею судового збору у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved