Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У січні 2022 року Харківська міська рада звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова М.В., в якому просить витребувати квартиру [ADDRESS] на користь Харківської міської ради від добросовісного набувача [PERSON] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. за реєстровим №3202. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначають, що власником вказаної квартири [ADDRESS] була [PERSON] , яка 11.02.2010 знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. 03.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу на вищевказану квартиру, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. за реєстровим №3202. В пункті 1 цього договору зазначено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.12.2012 приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. за №1701. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 (справа №643/2746/17) квартиру [ADDRESS] визнано відумерлою спадщиною та передано її в комунальну власність територіальної громади м.Харкова. З вказаного рішення вбачається , що відповідно до повідомлення Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори №5237/0116 від 24 липня 2017, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На даний час рішенням сесії Харківської міської ради від 21.02.2018 №1007/18 «Про комунальну власність» на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 квартиру [ADDRESS] прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, але володіти, розпоряджатись та користуватись вказаною квартирою Харківська міська рада не може у зв`язку із тим, що вказана спірна квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2019, який було укладено після набрання чинності рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2017, якою вказану квартиру було визнано відумерлою спадщиною. У зв`язку з тим, що квартира [ADDRESS] на даний час належить на праві власності відповідачу, Харківська міська рада позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності та отримати правовстановлюючі документи на вказане майно. 14.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус ХМНО Полякова М.В., про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1007/18 «Про комунальну власність» в частині затвердження як об`єкту для прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Харкова станом на 21.02.2018 квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що на час укладення договору купівлі-продажу спірна квартира була зареєстрована на праві власності за продавцем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 26.12.2012 приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. Квартира під забороною, арештом не перебувала, ніяких перешкод для її відчуження не існувало. Пізніше з`ясувалось, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 (справа №643/2746/17) квартиру [ADDRESS] визнано відумерлою спадщиною та передано її у комунальну власність територіальної громади м. Харкова. На підставі вказаного судового рішення Рішенням сесії Харківської міської ради від 21.02.2018 року №1007/18 «Про комунальну власність» квартиру [ADDRESS] прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Рішення Московського районного суду м.Харкові від 27.11.2017 скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, а заяву Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади міста Харкова залишено без розгляду. Постановою встановлено, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. 26.12.2012, а також було зареєстроване в Спадковому реєстрі №32962828 26.12.2012, 13.03.2024 [PERSON] надав до суду уточнену зустрічну позовну заяву, в якій збільшив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , обґрунтував це невизнанням Харківською міською радою його права власності на спірну квартиру. Ухвалою судді Московського районного суду міста Харкова від 01.02.2022 [PERSON] відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Московського районного суду міста Харкова від 01.02.2022 Харченко А.М. заяву позивача Харківської міської ради про забезпечення позову задоволено. Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. від 08.05.2023 цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Від [PERSON] 13.06.2023 надійшла заява про передачу справи на розгляд до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. клопотання [PERSON] від 14.06.2023 про направлення справи за підсудністю задоволено. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Осадчого О.В. від 26.07.2023 цивільну справі прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2023 року заяву представника відповідача за первісним позовом про залучення в якості третьої особи [PERSON] на стороні відповідача задоволено. До справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено [PERSON] . Прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова Маргарита Валентинівна, про визнання незаконними та скасування рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1007/18 «Про комунальну власність» в частині затвердження як об`єкта для прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Харкова станом на 21.02.2018 квартири [ADDRESS] . Вимоги об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.07.2024 клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів задоволено. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 клопотання представника відповідача за зустрічним позовом про поновлення пропущеного процесуального строку залишено без задоволення та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав заявлений позов, вважав, що зустрічний позов про визнання недійсним рішення сесії Харківської міської ради від 21.02.2018 повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, і тому позовні вимоги щодо визнання права власності на спірну квартиру [PERSON] заявлені передчасно. Представник відповідача адвокат Маслова О.Г. за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог Харківської міської ради заперечувала, просила задовольнити в повному обсязі зустрічний позов [PERSON] , так як підстава, на якій спірну квартиру Харківська міська рада включила до комунальної власності територіальної громади, перестала існувати зі скасуванням апеляційною інстанцією рішення Московського районного суду м.Харкова про визнання квартири відумерлою спадщиною. [PERSON] придбав квартиру на законних підставах, проте його право власності не визначається ХМР і тому потребує захисту шляхом визнання в судовому порядку права власності за [PERSON] .. Третя особа Приватний нотаріус ХМНО Полякова М.В. в судове засідання не з`явилася,\~про дату, час і місце судового засідання \~повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши письмові\~докази,\~оцінивши надані\~докази в\~їх сукупності,\~доходить висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~ХМР за\~первісним позовом\~задоволеннюне підлягають, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №9, складеним 11.02.2010 Чкалівською селищною радою Чугуївського району Харківської області. Померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.04.1995 Другою Харківською дистанцією цивільних споруд Південної залізниці /2а № 822, належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2012 №36716180. [PERSON] на\~випадок своєї\~смерті зробила\~розпорядження:\~належну їй\~на праві\~особистої власності\~квартиру [ADDRESS] \~та все\~належне їй\~майно де\~б таке\~не булозаповіла [PERSON] ,\~заповіт від\~01\~жовтня 1999\~року серії\~АВВ №285903\~засвідченийприватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1270 ЦК України). Зі спадкової справи № 49617666, заведеної 13.07.2010 приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В., вбачається, що у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся гр. [PERSON] 26.12.2012 року приватним нотаріусом Поляковою М.В. спадкоємцю [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32962828, та матеріалами спадкової справи №49617666 Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 03.07.2019, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В., зареєстровано в реєстрі за №3202 [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Одночасно, в зазначений період переходу права власності на спірну квартиру від померлої [PERSON] до відповідача по справі [PERSON] , Харківська міська рада 28.02.2017 року звернулась до Московського районного суду м.Харкова про визнання відумерлою спадщини [PERSON] та передачу її у комунальну власність територіальної громади міста Харкова. До складу вказаної спадщини відноситься спірна квартира. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 заяву Харківської міської ради було задоволено. Визнано відумерлою спадщиною квартиру [ADDRESS] та передано цю квартиру у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішенням сесії Харківської міської ради від 21.02.2018 року №1007/18 «Про комунальну власність» було затверджено перелік об`єктів, які прийняті до комунальної власності територіальної громади м.Харкова станом на 21.02.2018 Серед них була прийнята у комунальну власність і квартира [ADDRESS] . Підставою для прийняття цієї квартири в комунальну власність зазначено рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року по справі №643/2746/17. Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена: рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2017 року скасовано, заява Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади міста Харкова залишена без розгляду. Заінтересованим особам роз`яснено право на подання позову на загальних підставах. Харківська міська рада не надала суду докази пред`явлення нею позову про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною , а поставила питання про витребування спірної квартири у [PERSON] як добросовісного набувача права власності на квартиру. Частиною 1 ст.\~16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ч.1 ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ч.1 ст.386 ЦК України зазначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйна річ може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Полтавським апеляційним судом було встановлено, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В. 26.12.2012 року, а також було зареєстроване в Спадковому реєстрі №32962828 26.12.2012 р. Тому, на час подання Харківською міською радою заяви до Московського районного суду м.Харкова про визнання спадщини [PERSON] відумерлою, спірна квартира не була безхазяйною, мала законного власника [PERSON] . Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова Полтавського апеляційного суду від 29.11.2022 року набрала законної сили. Відповідно до положень ст.19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.» В зв`язку з тим, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 про визнання спадщини [PERSON] відумерлою та передання спірної квартири у комунальну власність територіальної громади було скасовано Полтавським апеляційним судом 29.11.2022, то законна підстава для прийняття спірної квартири у комунальну власність територіальної громади м.Харкова відсутня . Тому, суд доходить висновку, що за відсутності підстави для прийняття Харківською міською радою рішення №1007/18 «Про комунальну власність» в частині затвердження як об`єкту для прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Харкова станом на 21.02.2018 квартири [ADDRESS] , зазначене рішення є незаконним і підлягає скасуванню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідач [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірну квартиру в день укладення ним договору купівлі-продажу квартири, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інформація, надана Позивачем за первісним позовом . Станом на 03.07.2019 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно будь-яка інформація про передачу спірної квартири в комунальну власність та про реєстрацію права власності на спірну квартиру за територіальною громадою м. Харкова була відсутня. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] правомірно. Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ч.1 ст.386 ЦК України зазначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна\~може пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Суд вважає, що при оспорюванні Харківською міською радою права власності [PERSON] на куплену ним у 2019 році квартиру його право підлягає захисту саме шляхом задоволення його позовної вимоги про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав , що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що у задоволенні первісного позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір на користь позивача Харківської міської ради не стягується. Оскільки зустрічний позов [PERSON] задоволено повністю, то з відповідача за зустрічним позовом Харківської міської рад, підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір, що підтверджується матеріалами справи у розмірі 5563,30 грн.

Outcome: approved