Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в\~суд із\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що відповідач [PERSON] 9 вересня 2020 року уклав із АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №006/8497959-СК, що передбачав встановлення кредитного ліміту, який автоматично пролонгується, якщо інше не буде визначено банком або самим клієнтом. Підписанням договору відповідач акцептував публічну пропозицію банку, що розміщена на офіційному веб-сайті, та погодився з її умовами. 04.04.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №HI/11/17-Ф, згідно з яким позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У відповідному витягу з реєстру прав вимог зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право грошової вимоги на загальну суму 24 464,06 грн, з яких: 14 000,00 грн основна сума боргу (тіло кредиту), 10 464,06 грн заборгованість за відсотками, 0,00 грн заборгованість по комісії, 0,00 грн пеня чи штрафи. Позивач посилається на пункти договору факторингу, згідно з якими перехід прав вимоги відбувся з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру прав вимог, після оплати суми фінансування. Цей факт підтверджено відповідними документами. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у передбачені строки. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши погашення кредиту. Позивач зауважує, що навіть за умови неотримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, останній не був позбавлений можливості виконати зобов`язання перед первісним кредитором, і таке виконання було б належним відповідно до ст. 516 ЦК України. Водночас, будь-які платежі на користь первісного кредитора чи позивача від відповідача не надходили. Позивач не нараховував жодних штрафних санкцій з моменту набуття права вимоги, з огляду на що загальна сума заборгованості складає 24 464,06 грн, і в добровільному порядку відповідач її не погасив. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву та заяв по суті спору не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, що відповідно до ст. 280 ЦПК України дає підстави для ухвалення заочного рішення на основі наявних у справі доказів. Відповідно до статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року було призначено заочний розгляд справи. Оцінивши надані докази та встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з положеннями статей 12 та 13 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених законом. У силу статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання це правовідношення, за яким одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити певну дію на користь іншої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати виконання відповідного обов`язку. Таке зобов`язання повинно ґрунтуватися на принципах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 525527 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не передбачено законом чи договором. Зобов`язання підлягає виконанню належним чином згідно з умовами договору та вимогами законодавства. Виконання повинно здійснюватися особисто, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність іншій грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути аналогічну суму або речі того самого роду та якості. Такий договір вважається укладеним з моменту передання коштів або речей. Частина перша статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає позичальнику грошові кошти на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти та сплатити проценти. Крім того, згідно з пунктом 3 статті 207 ЦК України, використання факсиміле, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, передбачених законом або за письмовою згодою сторін, що містить зразки відповідних підписів. З огляду на встановлені у справі обставини та оцінку поданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і наявність правових підстав для їх задоволення в повному обсязі. Із наданих матеріалів вбачається, що 9 вересня 2020 року відповідач [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №006/8497959-СК. Згідно з умовами цього договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт, строк дії якого підлягав автоматичному продовженню, якщо інше не визначено банком або самим клієнтом. Підписавши зазначений договір, відповідач акцептував публічну оферту банку, розміщену на офіційному веб-сайті, та погодився з усіма її умовами. У подальшому, 04 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивачем у цій справі) було укладено договір факторингу №HI/11/17-Ф, згідно з яким АТ «ТАСКОМБАНК» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Факт передачі прав вимоги підтверджується витягом з реєстру прав вимог, у якому зазначено, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 24 464,06 грн, зокрема: 14 000,00 грн основна заборгованість за тілом кредиту; 10 464,06 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість по комісії; 0,00 грн пеня чи штрафи. Позивач посилається на положення договору факторингу, відповідно до яких перехід прав вимоги від первісного кредитора до нового кредитора здійснюється з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру прав вимог після здійснення відповідного фінансування. У справі наявні документи, що підтверджують підписання зазначеного акту, а відтак належне оформлення відступлення права вимоги. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язувався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти у визначені строки. Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання не виконав, а погашення кредитної заборгованості припинив. Навіть у разі неотримання повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач не був позбавлений можливості виконати зобов`язання перед первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК», зокрема шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений у кредитному договорі. Таким чином, відповідно до положень статті 516 Цивільного кодексу України, боржник міг належним чином виконати зобов`язання, однак жодних платежів на користь ні первісного кредитора, ні позивача не здійснив. З моменту набуття права вимоги до відповідача позивач не нараховував жодних штрафних санкцій. У зв`язку з цим загальна сума заборгованості становить 24 464,06 грн. Станом на день розгляду справи зазначена сума в добровільному порядку відповідачем не погашена. Відповідно до статей 598599 Цивільного кодексу України, зобов`язання може припинятися повністю або частково з підстав, передбачених договором або законом. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або його припинення з ініціативи однієї зі сторін допускається лише у випадках, прямо встановлених договором або законом. У силу приписів статті 599 ЦК України, належне виконання зобов`язання є підставою для його припинення. Водночас, згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання вважається його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, передбачених договором. На підставі статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики у повному обсязі, у строки та порядку, визначені договором. Згідно зі статтею 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів за користування позикою, якщо інше не передбачено договором або законом. Розмір і порядок сплати таких процентів встановлюються умовами договору. Судом встановлено, що відповідач має перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» непогашену заборгованість у загальному розмірі 24 464,06 грн, з яких: 14 000,00 грн основна сума заборгованості (тіло кредиту); 10 464,06 грн заборгованість за процентами; 0,00 грн заборгованість за комісіями; 0,00 грн пеня або штрафи. З огляду на вказані обставини, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: approved