Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (надалі по тексту ТОВ «Верра Фінанс»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 17 червня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір відповідно до якого відповідачу було надано кредит шляхом встановлення ліміту кредитування у розмірі 10 000 грн., відсоткова ставка 55% річних. Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним чином. 25.01.2023 між АТ «УКРСИББАНК» та позивачем укладено договір факторингу №237, у результаті якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 17.06.2021. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість яка станом на 04.08.2025 становить 15 882,66 грн.. Посилаючись на викладене просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 882,66 грн. та судові витрати. Відзив на позов від відповідача [PERSON] не надходив. У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у його відсутності,. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №97776713000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, з відсотковою ставкою 55% річних, строк ліміту кредитування\~ 20.06.2023. Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним відкрив [PERSON] поточний рахунок у національній валюті, з встановленням ліміту кредитування, яким остання користувався. 25.01.2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір факторингу №237 відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» передав позивачу права вимоги у розмірі заборгованості боржників, що визначені в Реєстрі Боржників. А згідно витягу з Реєстру Боржників до вказаного договору факторингу було передано й право вимоги і за договором №97776713000, де боржником є [PERSON] , заборгованість 15 882,66 грн, де 9938,12 грн. заборгованість за основним боргом, 5944,54 заборгованість за відсотками. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 04.08.2025 у [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 15 882,66 грн, де 9938,12 грн. заборгованість за основним боргом, 5944,54 заборгованість за відсотками. Правильність розрахунків наданих первісним кредитором щодо боргу за тілом кредиту та відсотками, та новим кредитором, ніким не оспорюються, вони узгоджуються з випискою з рахунку відповідача, такі розрахунки не викликають у суду сумнівів щодо їх правильності, а тому беруться судом до уваги. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем [PERSON] свого обов`язку первісному кредитору АТ «УКРСИББАНК». Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача і розмір заборгованості відповідачем не спростовано, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором\~ підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати у вигляді судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, в розмірі 3028 грн., слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved