Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» про стягнення вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та допомоги на оздоровлення. Вимоги обґрунтовано тим, що позивач працював у КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради на посадах завідувача відділу, лікаря - трансфузіологавiддiлу заготівлі крові та її компонентів, виконуючого обов`язки завідувача відділу організації і трансфузіологічної допомоги. Наказом відповідача № 59-к від 24.07.2024 позивача було поновлено на посаді з 14.10.2022 . Попередні накази № 64-к від 29.06.2022 «Про оголошення догани», № 65-к від 01.07.2022 «Про оголошення догани», №67-к від 01.07.2022 «Про звільнення», були самостійно скасовані роботодавцем, що не може не свідчити про їх протиправність, не виконання роботодавцем законодавства про працю щодо позивача. Також, відповідач не включив позивача у відомість за серпень 2024 на виплату заробітної плати (авансу), розмір якої встановлено постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 у справі №751/534/23, всі працівники 22.08.2024 отримали зарплату, позивач не отримав. Вказані раніше обставини та норми права підтверджують, що роботодавець не виконував щодо позивача законодавство про працю, зокрема (але не виключно) незаконно звільняв позивача з роботи, оголошував догани, тому позивач набув право на звільнення з Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради, на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України. 23.08.2024 позивач подав заяву, з урахуванням доповнень до неї від 30.08.2024, якою повідомив відповідача про розірвання в односторонньому порядку(за ініціативою працівника)трудового договору з 06.09.2024 року , що є останнім днем відпустки позивача, його роботи та вибуття у щорічну відпустку, тобто позивач звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі частини 3 ст.38 КЗпП України, у визначений позивачем день. Оскільки у день звільнення позивач не працював (перебував у відпустці), то позивач висунув відповідачу вимогу остаточно з ним розрахуватися, шляхом перерахування належних коштів на банківський рахунок позивача в банку Райффайзен Банк за реквізитами [NUMBER] , який також є його банківським рахунком, на який позивачу сплачували зарплату. Крім того, позивач у заяві, доповненні до неї, просив письмово, у встановлений законом строк, повідомити на його адресу дані щодо нарахованих сум, належних при звільненні, за відпустку, кількість днів невикористаної відпустки, а також направити копії наказів про відпустку з 26.08.2024 та з 31.08.2024. Проте, у день коли позивач звільнився, 06.09.2024 , відповідач не виплатив йому всіх сум, що належать позивачу при звільненні, а також письмово не повідомив його про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право, згідно з умовами трудового договору та відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні. Зазначає, що відповідач порушив права позивача на отримання у день звільнення (06.09.2024) всіх сум, що належать йому при звільненні, що передбачає відповідальність за ст. 117 КЗпП України. 13.01.2025 представник відповідача КНП «Чернігівський обласний центр крові», Євчук Д.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі за позовом [PERSON] про відновлення порушених трудових прав на зарплату при звільненні (а.с. 31-42). Заперечення обґрунтовані тим, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 (справа №751/534/23) [PERSON] було поновлено на посаді завідувача відділу, лікаря-трансфузіолога комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради. [PERSON] продовжує бути працівником Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради на тій самій посаді, однак не з`являється на роботі з 09.09.2024 року, тобто з моменту закінчення своєї відпустки. Зазначає, що дійсно позивачем направлялась заява про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.Однак, відповідач листами від 26.08.2024 та 02.09.2024 року повідомляв позивачащодо надання йому відпустки до 06.09.2024, та про те, що КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР не визнає підстави звільнення [PERSON] за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, та пропонує останньому після відпустки, з 09.09.2024 приступити до виконання своїх службових обов`язків. З вересня 2024 від позивача не надходило жодної заяви щодо зміни підстав звільнення з роботи. У постанові Верховного Суду від 22.04.2020 ( справа №199/8766/18) зазначено, що «при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Позивачу надавалася відпустка за його бажанням, із подальшою виплатою.Твердження позивача щодо не включення його на виплату заробітної платні є безпідставними, оскільки після його поновлення 24.07.2024 він на роботу не з`явився. Лише 23.08.2024 він вперше з`явився на робочому місці, та був ознайомлений із наказом №59-к від 24.07.2024 року про поновлення на роботі. Цього ж числа, 23.08.2024 позивачем була подана заявапро надання відпустки та звільнення. У даній заяві нимбули вказані реквізити банківського рахунку для виплати йому заробітної плати, що дало можливість включити його до відомості про нарахування та виплату заробітної плати, відпускних та інших доплат. 31.08.2024 позивачу були сплачені грошові кошти у сумі 19147 гривень 68 копійок, заробітна плати за липень та серпень 2024 року, відпускні та інші доплати, хоча відповідач за ці два місяці був на робочому місці лише один день - 23.08.2024. 30.08.2024 року ним було подано ще одну заяву про збільшення тривалості відпустки та звільнення з 06.09.2024. Як зазначено вище, на вказані заяви про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України, позивачу були відправлені листи від 26.08.2024 та 02.09.2024, з повідомленням про те, що відповідач не визнає підстави для звільнення за ч.3ст 38 КЗпП України, та пропонує звільнитися на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України або за ч.1 ст. 36 КЗпП України, відповіді на які не були надані. Оскільки [PERSON] не є звільненим, остаточний розрахунок із ним не проводився. Враховуючи той факт, що з позивачем трудовий договірне припинено, відповідач вважає, що на підставі ст. 255 ЦПК України дане провадження має бути закрите, з підстав відсутності предмету позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.11.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судовому засіданні 10.03.2025 року представник позивача, [PERSON] надав суду розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача (а.с.51), відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення : компенсація за невикористані 38 днів відпустки - 23666 грн 40 коп; допомога на оздоровлення за 2022 та 2023 роки - 12 588 грн; вихідна допомога - 60579 грн 61 коп. У вступному слові представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, з урахуванням розрахунку заборгованості. Додатково пояснив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України , у зв`язку з тим, що відповідач не виконував законодавство про працю, а саме : незаконно звільнив позивача з роботи, притягував до дисциплінарної відповідальності у виді доган, не включив позивача у відомість на зарплату за серпень 2024 року. Позивач вважає, що він є звільненим 06.09.2024 року, і факт його звільнення підтверджується його заявою, а не наказом роботодавця. 30.06.2025 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду додаткові пояснення у справі ( а.с. 63-65) У вступному слові представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з урахуванням розрахунку. Додатково пояснив, що [PERSON] у квітні та травні 2025 року отримано інформацію від відповідача щодо зміни умов праці. Листом від 03.06.2025 року позивач повідомив відповідача, що ним в односторонньому порядку розірвано трудовий договір, останній день відпустки - 06.09.2024 року, з наступного дня він припиняє трудові відносини. Наявність чи відсутність наказу про його звільнення немає значення. У такий спосіб позивач підтвердив, що трудовий договір розірвано за ініціативою працівника. У вступному слові представник відповідача просив закрити провадження у справі з підстав відсутності предмету спору. Додатково пояснив, що позивач був поновлений відповідачем на роботі 24.07.2024 року, на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року, яку надав представник позивача, сам позивач 24.07.2024 року на роботу не з`явився. Позивач з`явився із представником на роботу лише 23.08.2024 року, та написав листа на відпустку до 30.08.2024 року, а потім до 06.09.2024 року. Після цього позивач на роботу не з`являвся. Він працює в іншому підприємстві. Оскільки відповідач не погоджується на його звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України, та враховуючи позицію Верховного Суду про те, що при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися, позивач [PERSON] дотепер не звільнений з роботи підприємством. Протокольною ухвалою суду від 16.09.2025 року, на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та проголошення ухвали відкладено на 23.09.2025 року о 08 годині 20 хвилин. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.11.2023 року та додаткове рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.11.2023 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради № 122/1-к від 13.10.2022 року «Про звільнення з посади [PERSON] » Поновлено [PERSON] на посаді завідувача відділу, лікаря-трансфузіологавiддiлу заготівлі крові та її компонентів КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради з 14.10.2022 року. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 400 908 гривень 69 копійок (податки та інші обов`язкові платежі із вказаної суми не утримано) (а.с.15-22). 24.07.2024 року генеральним директором КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради Бузницькою Л.М. виданий наказ № 59-к «Про поновлення на роботі [PERSON] », відповідно до якогона підставі постанови Чернігівськогоапеляційного суду від 24.07.2024 року скасовано наказ від 13.10.2022 року № 122/1-к «Про звільнення з роботи [PERSON] », поновлено та допущено до роботи [PERSON] на посадізавідувача відділу, лікаря-трансфузіологавiддiлу заготівлі крові та її компонентів КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради з 14.10.2022 року (а.с.14). 25.07.2024 року [PERSON] звернувся до КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради із листом, в якому просив невідкладно сплатити заробіток за постановою Чернігівського апеляційного суду у справі № 751/534/23, у спосіб яким 30.09.2022 року та 30.11.2022 року КНП «Чернігівський обласний центр крові» сплатило йому зарплату у розмірі 1106 гривень 06 копійок, на банківську картку у Приватбанку. (а.с.68). На вказаний лист, КНП «Чернігівський обласний центр крові» листом від 16.08.2024 року № 01-06/307повідомило позивача, що 14.08.2024 року підприємством отримано від Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист від 13.08.204 року «Про відкриття виконавчого провадження», де отримувачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стягувач [PERSON] ), виконавчого збору та витрат виконавчого провадження зазначено Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виходячи з чого КНП «Чернігівський обласний центр зайнятості» буде виконувати постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.70). 23.08.2024 року [PERSON] звернувся до КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради із листом, в якому повідомив підприємство, що він звільняється з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.Також, відповідно до ст. 3 Закону України «Про відпустки» виявляє бажання піти у відпустку з 26.08.2024 року до 30.08.2024 року, останній день відпустки 30.08.2024 року є днем його звільнення. Оскільки в день звільнення він не буде працювати, просить остаточно розрахуватися з ним шляхом перерахування належних коштів на його банківський рахунок у банку Райфайзен Банк UA403003350000002620612872356, який також є його банківським рахунком, на який він бажає отримувати зарплату. Крім того, письмово, у встановлений строк, повідомити дані щодо нарахованих сум, належних йому при звільненні, за відпустку, кількість днів невикористаної відпустки, а також направити копію наказу про відпустку з 26.08.2024 року, копію наказу про звільнення (а.с.13). На звернення від 23.08.2024 року, КНП «Чернігівський обласний центр крові» листом від 26.08.2024 року № 01-06/326, повідомило [PERSON] , що 26.08.2024 року КПН «Чернігівський обласний центр крові» усунута невідповідність, а саме складено додатковий табель обліку використання робочого часу за липень-серпень 2024 року. КПН «Чернігівський обласний центр крові» ЧОРР не було включено [PERSON] у відомість на виплату заробітної плати за серпень (аванс) 2024 року, оскільки [PERSON] було надано реквізити на виплату заробітної плати тільки 23.08.2024 року, тобто належна йому заробітна плата буде виплачена разом із оплатою праці за серпень 2024 року.Щодо надання відпустки з 26.08.2024 року до 30.08.2024 року (включно) повідомлено, що [PERSON] надана відпустка, відповідно до наказу КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР від 26.08.2024 року № 131 «Про надання відпустки», з оригіналом якого необхідно ознайомитися. Також, КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР повідомило [PERSON] що не визнає підстави його звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпПУкраїни. Однак, готове розглянути можливість звільнення за ч. 1 ст. 38 КЗпП України або за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Враховуючи викладене підприємство просить до 30.08.2024 року визначитися щодо підстави звільнення або 02.09.2024 року приступити до виконання своїх службових обов`язків (а.с.35). 30.08.2024 [PERSON] звернувся до КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради із листом, в якому зазначив, що оскільки у нього є дні невикористаної відпустки, на підставі ст. 3 Закону України «Про відпустки» виявляє бажання піти у відпустку з 31.08.2024 до 06.09.2024 року. останній день відпустки 06.09.2024 року є днем його звільнення з роботи, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. У день звільнення він не буде працювати, тому просить остаточно розрахуватися з ним шляхом перерахування належних коштів на його банківський рахунок у банку Райфайзен Банк UA403003350000002620612872356, який також є його банківським рахунком на який бажає отримувати зарплату.Крім того, письмово, у встановлений строк, повідомити дані щодо нарахованих сум, належних йому при звільненні, за відпустку, кількість днів невикористаної відпустки, а також направити копію наказу про відпустку з 31.08.2024 року, копію наказу про звільнення (а.с.23). На звернення від 30.08.2024 року, КНП «Чернігівський обласний центр крові» листом від 02.09.2024 року № 01-06/338, повідомило [PERSON] , що йому надана відпустка з 31.08.2024 року до 06.09.2024 року, відповідно до наказу від 30.08.2024 року № 134 «Про продовження відпустки». Також, КНП «Чернігівський обласний центр крові» повідомило [PERSON] , що фінансується за рахунок бюджету Чернігівської області, та є отримувачем бюджетних коштів, а не розпорядником бюджетних коштів, тому замовлення фінансування на здійснення поточних видатків підприємства здійснюється шляхом подання до Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації заявки на фінансування один раз на тиждень. Зважаючи на це, кошти для оплати відпустки [PERSON] будуть замовлені 03.09.2024 року.Також, адміністрація КНП «Чернігівський обласний центр крові» звернулася з проханням заздалегідь повідомляти про бажання піти у відпустку для забезпечення вчасного розрахунку.Повторно зазначили, що КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР не визнає підстави звільнення [PERSON] за ч. 3 ст. 38 КЗпПУкраїни. Однак, готове розглянути можливість звільнення за ч. 1 ст. 38 КЗпП України або за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Просять до 06.09.2024 року визначитися щодо підстави звільнення або 09.09.2024 року приступити до виконання своїх службових обов`язків (а.с.36). 15.11.2024 року [PERSON] звернувся до КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради із заявою про надання інформації, а саме: дату, починаючи з якої було прийнято на роботу; дату, з якої розпочався обчислюватися робочий рік для визначення розміру щорічної відпустки; дата, яка є датою закінчення робочого часу для визначення розміру щорічної відпустки; про кількість днів щорічної відпустки в період з 2019-2024 років із зазначенням конкретної кількості днів за кожен рік окремо; конкретну кількість днів щорічної відпустки, що фактично використані за кожен рік окремо за період 2019-2024 років, підтвердити копіями наказів про надання відпустки; за які конкретно роки була виплачена допомога на оздоровлення, виплата якої передбачена п. 2 Постанови від 11.05.2011 року № 524 та в яких розмірах, внаслідок надання щорічної відпустки за період 2019-2024 років, підтвердити копіями документів, що свідчать про її нарахування, виплату; розрахункові листки щодо заробітної плати за період 2019-2024 роки (а.с.24). Відповідно до довідки КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради № 01-06/23-1 від 09.01.2025 року, [PERSON] дійсно працює у КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР, займає посаду завідувач відділу, лікар-трансфузіолог відділу заготівлі крові та її компонентів,фактична кількість відпрацьованих робочих днів: у липні - 0 днів, у серпні - 1 день, сума нарахованої заробітної плати : у липні- 5217 грн 39 коп, у серпні - 18568 грн 55 коп, загальна сума доходу за період із липня 2024 року до серпня 2024 року становить 23785 грн 94 коп, з якої утримані податки у сумі 4638 грн 26 коп.Нарахована сума була виплачена 31.08.2024 року(а.с.37). Відповідно до розрахунку представника позивача, враховуючи що [PERSON] звільнився 06.09.2024 року, позивач має право: - на компенсацію за невикористані 38 днів відпустки, що складає 23666 грн 40 коп= 622,8 ( розмір заробітної плати за один день відпустки за серпень та вересень 2024) *38 ( дні невикористаної відпустки); - на допомогу на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік у сумі 12588 грн, тобто два посадові оклади у розмірі 6294 гривні; - вихідну допомогу у розмірі 60579 гривень 61 копійки, виходячи з нарахованої зарплати за липень та серпень 2024 року в розмірі 20641грн 94 коп, за 6 робочих днів липня та 17 робочих днів серпня ( а.с. 51) Відповідно до листа КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради № 01-06/307 від 16.08.2024 року, направленого на адресу [PERSON] , підприємство повідомило, що 14.08.2024 року отримало від Центрального відділу ДВС у місті Чернігові листа від 13.08.2024 року « Про відкриття виконавчого провадження», і підприємство буде виконувати вказану постанову виконавця ( а.с. 84) Відповідно до довідки про рух коштів на рахунку [PERSON] [NUMBER] , сформованої АТ «Райффайзен Банк» з 24.07.2024 року до 02.10.2024 року, йому зараховано: 12.09.2024 року середній заробіток за час вимушеного прогулу по ВД № 751/534/23, 08.08.2024, КНП ЧОЦК ЧОР, ВП № 75785705, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача у сумі 3801 грн 28 коп;19.09.2024 року середній заробіток за час вимушеного прогулу по ВД № 751/534/23, 08.08.2024, КНП Чернігівський, ВП № 75785705, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача у сумі 5364 грн 89 коп;01.10.2024 року середній заробіток за час вимушеного прогулу по ВД № 751/534/23, 08.08.2024, КНП ЧОЦК ЧОР, ВП № 75785705, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача у сумі 274689 грн 42 коп.(а.с.75) ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 4 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є зокрема:1) угода сторін; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконуєзаконодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18 зазначив, що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і, які працівник визначає самостійно.У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч.3 ст.38 КЗпП) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі N 754/1936/16-ц (провадження N 61-28466св18). Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно із ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Водночас для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника. Позивач у позові зазначив, що порушенням роботодавцем трудового законодавстващодо нього є : 1. незаконне звільнення позивача з роботи та оголошення доган, що самостійно скасовані відповідачем наказами: № 64-к від 29.06.2022 «Про оголошення догани», № 65-к від 01.07.2022 «Про оголошення догани», №67-к від 01.07.2022 «Про звільнення»; 2. незаконне звільнення позивача з роботи, та поновлення його на посадах з 14.10.2022, згідно з наказом відповідача № 59-к від 24.07.2024 , який видано на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року.; 3. не включення позивача у відомість за серпень 2024 року на виплату заробітної плати, розмір якої встановлено постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року. Позивачем до позовної заяви не додано наказів про оголошення доган та звільнення з роботи у липні 2022 року. Із постанови Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року, у справі № 751/534/23, суд апеляційної інстанції встановив, що 07.09.2022 року відповідачем виданий наказ №112-к «Про поновлення на роботі [PERSON] », яким скасовано дію наказів КНП «Чернігівський обласний центр крові» ЧОР: № 64-к від 29.06.2022 року «Про оголошення догани», № 65-к від 01.07.2022 року «Про оголошення догани», № 67-к від 01.07.2022 року «Про звільнення»; поновлено на роботі завідувача відділу заготівлі крові та її компонентів лікаря-трансфузіолога [PERSON] з 12.09.2022 року; головному бухгалтеру відділу фінансового забезпечення наказано розрахувати та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 02.07.2022 року по 12.09.2022 року. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2022 року, у справі № 751/2858/22, було задоволено клопотання представника позивача про відмову від позову, провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» про визнанняпротиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було закрито. (а.с.15-22). Також, суд апеляційної інстанції встановив, що із копії заяви від 05.10.2022 року, [PERSON] звернувся до КНП «Чернігівський обласний центр крові» та просив звільнити його з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до наказу №122/1-к від 13.10.2022 року завідувача відділу, лікаря - трансфузіологавiддiлу заготівлі крові та її компонентів [PERSON] звільнено з роботи 13.10.2022 року за угодою сторін, п.1ст.36 КЗпП України. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.07.2024 року, у справі № 751/534/23, суд апеляційної інстанції постановив: визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради № 122/1-к від 13.10.2022 року «Про звільнення з посади [PERSON] та поновити його на посаді завідувача відділу, лікаря-трансфузіолога вiддiлу заготівлі крові та її компонентів КНП «Чернігівський обласний центр крові» Чернігівської обласної ради з 14.10.2022 року. Судом встановлено, що відповідач виконав вказану постанову Чернігівського апеляційного суду і щодо поновлення [PERSON] на роботі, і щодо виплати відповідних сум, що підтверджується документально. Враховуючи викладене, та дослідивши докази у справі в сукупності, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем у позові фактичні обставини, не вказують на порушення відповідачем трудового законодавства, що можуть бути підставою для звільнення позивача за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Судом також встановлено, що відповідач, як роботодавець, не погодився на звільнення позивача з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, та відмовив у розірванні трудового договору з цих підстав. Статтею 44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України « Про відпустки» ( в редакції від 24.12.2023 року), у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до п.2 постанови КМ Українивід 11 травня 2011 р. N 524 "Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" ( в редакції від 24.05.2017 року), з 1 січня 2012 року медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки. Враховуючи, що відповідач відмовив позивачу у розірванні трудового договору, на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, судом не встановлено факту порушення відповідачем законодавства про працю, що може бути підставою для звільнення позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. V. Розподіл судових витрат. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Outcome: dismissed