Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 18.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики №4797679. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно якого право грошової вимоги за договором позики №4797679 від 18.05.2023 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Заборгованість [PERSON] за договором позики №4797679 становить 41816 грн., з яких: 9950 грн. сума заборгованості за основним боргом; 31866 грн. сума заборгованості за відсотками; 15000 сума заборгованості за пенею. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови договору позики в односторонньому порядку не змінювалися. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. З огляду на вищевикладене, позивач просить стягнути заборгованість за Договором позики №4797679 від 18.05.2023 року в розмірі 41816 грн., з яких: 9950 грн. сума заборгованості за основним боргом; 31866 грн. сума заборгованості за відсотками; 15000 сума заборгованості за пенею. Представником відповідача, адвокатом Обласов С.А. подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що відповідач кредитний договір №4797679 від 18.05.2023 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за Договором позики №4797679 від 18.05.2023 року, а також підтвердження отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги за вказаним договором. Також вказує на відсутність первинних фінансових документів, які б підтверджували отримання кредитних коштів відповідачем. Зазначає, що на момент укладення Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року грошові зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором №4797679 від 18.05.2023 року ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказує наступне. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалося електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладенні Кредитного договору. Стосовно відсутності повідомлення про відступлення права вимоги зазначає, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі у відповідності до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею. Також представник позивача зазначає, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Вказує, що позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитними договорами, які були передані Первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. У відповідності до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Позичальником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Первісним кредитором за окремим запитом Позивача. З метою надання вичерпної інформації по справі Позивач звернувся до Первісних кредиторів з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Позичальнику за Кредитним договором. Станом на 10.09.2025 Позивачем отримано відповідь на запит від Первісного кредитора, тому Позивач просить суд долучити до матеріалів справи: детальний розрахунок заборгованості до кредитного договору № 4797679; підпис до детального розрахунку заборгованості до кредитного договору № 4797679. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просить не брати до уваги обставини, вказані відповідачем у відзиві. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому в позовній заяві та у відповіді на відзив просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №4797679 від 18.05.2023, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів, що підтверджується копією Договору позики №4797679 від 18.05.2023, підписаною електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кошти відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників за Позиками. 13.06.2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Додаткову угоду №7 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. 20.03.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Додаткову угоду №21 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. 20.03.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників №20 від 20.03.2024 року за Договором Факторингу «14/06/21 від 14.06.2021 року. Згідно Витягу з реєстру Боржників №20 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року було передано право вимоги за Договором позики №4797679 укладеним із боржником [PERSON] , відповідно до якого сума заборгованості за основним боргом становить 9950,00 грн., сума заборгованості за відсотками становить 31866,00 грн., а всього заборгованість становить 41816,00 грн.. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №4797679 від 18.05.2023 за період з 20.03.2024 по 31.05.2025 року розмір заборгованості з часу передачі первісного кредитора до правонаступника не змінювався та новий кредитор не здійснював нові нарахування боржнику. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою, яка в установленому порядку зареєстрована та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст. 512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять таких повідомлень про відступлення права грошової вимоги факторові стосовно вказаних вище договорів, а відтак суд дійшов висновку, що хоча між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено відповідний договір факторингу, де боржником є [PERSON] , проте враховуючи положення ч. 1 ст. 1082 ЦК України у останнього не виникло зобов`язання здійснити платіж факторові, тобто ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч.1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо клопотання позивача про долучення доказів, заявлене у відповіді на відзив, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За нормативними приписами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява з-поміж іншого повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, а також зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відтак, враховуючи, що до моменту звернення до суду з позовною заявою позивач не був позбавлений можливості отримати додані до відповіді на відзив докази, а відтак такі докази не можуть прийматися до розгляду. Крім того, судом встановлено, що позивач у позовній заяві не повідомляв про докази, які не можуть бути подані та причини їх неподання, і у відповіді на відзив жодним чином не обґрунтовує неможливість подання відповідних доказів з причин, що від нього не залежали. Таким чином, суд дійшов висновку, що долучення даних доказів до матеріалів справи порушуватиме право на захист відповідача, обставин, які б унеможливлювали їх подання разом з позовною заявою у порядку, встановленому ЦПК України, відсутні, а відтак в задоволенні клопотання про долучення доказів слід відмовити. Позивач зазначає, що всупереч умовам Договорів позики, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Суд враховує, що неотримання повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляє боржника обов`язку погашення заборгованості, а останній лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. На підтвердження невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором позики\~№4797679\~від 18.05.2023\~року позивач додає Розрахунок заборгованості за відповідним договором позики, з якого вбачається, що відповідачем дійсно не здійснено жодного платежу на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» для погашення існуючої заборгованості. Проте на підтвердження обставини не здійснення відповідачем жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки попереднього кредитора після укладення договору факторингу позивачем не надано жодного доказу. Крім того доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. З урахуванням того, що у наданих до позовної заяви додатках відсутні докази руху коштів по рахунку відповідача, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримав грошові кошти у первинного кредитора, а також наявність у відповідача взагалі заборгованості перед позивачем. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом існування заборгованості або інших грошових правовідносин між сторонами, зокрема з первинним кредитором. Щодо твердження позивача, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів, суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Саме позивачем стверджується укладення кредитного договору та договору позики між відповідачем та первісними кредиторами та наявність заборгованості за даними договорами, а відтак тягар доказування даних обставин лежить на позивачу. Крім того, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018, справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договір позики №4797679 було укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] 18.05.2023, а договір факторингу №14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено 14.06.2021. Тобто, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачкою, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу стороною позивача не надано. Також, слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідача [PERSON] , як боржника, сформована у реєстрі прав вимоги більше ніж як через два з половиною роки після укладення договору факторингу. З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №4797679 від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові в частині стягнення заборгованості за договором позики №4797679 від 18.05.2023 року. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed