Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Адвокат Підодвірний Т.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 04.05.2025 (надійшла до суду 12.05.2025), в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №10761, вчинений 29.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості; стягнути з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, 1\~211 грн. 20 коп. судового збору та 6\~000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, 20.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №62136046 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення її як позичальника з боку кредитора щодо наявності заборгованості за кредитним договором, як і не встановив безспірність такого боргу, не отримував від кредитора первинних документів щодо видачі кредиту, його погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави заявлений ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» борг вважати безспірним. Відтак, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було порушено п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж, позивач зауважила, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим, що в силу закону є неприпустимим. З вимогами про погашення заборгованості попередньо кредитор до неї не звертався. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, представник позивача заявив про розгляд справи за відсутності позивача та його як представник, виклавши відповідне клопотання безпосередньо у позові. Ухвалою суду від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення / поновлення провадження у справі не вживались. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» - Попудренко А.В. подав відзив на позов шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 11.06.2025, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Свої заперечення представник відповідача мотивував тим, що між сторонами 16.11.2019 було укладено договір про надання кредиту №2911918, на підставі якого [PERSON] отримала у тимчасове, платне, строкове користування грошові кошти. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань, утворилась заборгованість за кредитним договором, яку позичальник добровільно не погасила. З метою врегулювання питання погашення боргу, кредитор направляв на адресу позичальника [PERSON] претензію з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту №2911918 від 16.11.2019. [PERSON] таку претензію отримала, однак не виконала, будь-яких заперечень з приводу визначеного боргу не надала, що кредитором розцінено як свідчення визнання нею вимоги у повному обсязі, наслідком чого стало звернення ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Представник вважає, що при вчиненні виконавчого напису було належним чином дотримано визначену законом процедуру його вчинення, стягувач надав нотаріусу повний та виключний перелік документів, як того вимагає Закон України «Про нотаріат», доказів зворотного позивач при зверненні до суду не надала, а її доводи з цього приводу є лише її власними міркуваннями та припущеннями. Додатково представник зауважив, що позивач не оспорює факт укладення кредитного договору з фінансовою установою, однак жодними доказами не доводить факт відсутності заборгованості або ж належність виконання нею зобов`язань. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу, то представник вважає, що їх розмір є неспівмірними зі складністю справи та предметом спору, а також не підтверджений належними доказами. Розгляд справи представник просив проводити за його відсутності, виклавши клопотання у прохальній частині відзиву (п.2). Правом на подання відповіді на відзив позивач та її представник не скористались, клопотань про надання додаткового строку для цього не заявляли. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилася, правом на подання письмових пояснень не скористалася. За даними Єдиного реєстру приватних виконавців України, діяльність приватного виконавця зупинена у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення, відомості про поновлення відсутні. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо\~приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, наказом Міністерства\~юстиції України\~від 07.08.2020\~№2691/5\~анульовано свідоцтво\~про право\~на зайняття\~нотаріальною діяльністю,\~видане Міністерством\~юстиції України\~на ім`я\~ [PERSON] .\~Наказом Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ)\~від 18.08.2020\~№983/6\~«Про припинення\~нотаріальної діяльності\~приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В.», відповідно до п.2 ч.1 ст.30, ст.30? Закону України «Про нотаріат» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.08.2020 №2691/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Колейчика Володимира Вікторовича», нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчика В.В.припинено з 18.08.2020. З огляду на те, що жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні, у тому числі дистанційно, та зважаючи на характер спору, предмет правовідносин суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію сторін, суд доходить такого висновку. Судовим розглядом встановлено, що 16.11.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №2911918, за умовами якого кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 12\~000 грн. 00 коп. (п.1.3) в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4) зі сплатою процентів за користування ним у порядку та розмірі, узгоджених сторонами (п.1.7). У розділі 3 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 16.11.2019 до кінцевої дати виконання договору 19.05.2020. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію у дату повернення/погашення кредиту. Договір укладений сторонами правочину в електронній формі, що відповідає вимогам\~ЦК України\~та\~Закону України «Про електронну комерцію». Факт перебування ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] у зобов`язальних правовідносинах в рамках укладеного кредитного договору позивач не оспорювала, а відповідач підтвердив згідно з позицією, викладеною у відзиві. 29.04.2020 за завою ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№10761,\~яким стягнуто\~з боржника\~ [PERSON] \~на користь ТОВ\~«АЛЕКСКРЕДИТ»заборгованість за кредитним договором №2911918 від 16.11.2019 за період з 22.12.2019 до 31.01.2020 у загальному розмірі 49\~200 грн. 00 коп., у тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту 12\~000 грн. 00 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 37\~200 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 1\~800 грн. 00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника 51\~000 грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 20.05.2020 відкрито виконавче провадження ВП №6213046 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Боржником визначено [PERSON] , стягувачем - ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». З інформації про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors за актуальними даними слідує, що виконавче провадження перебуває у статусі «Відкрито». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , діючи через представника, посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до неї як споживача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та її представника, обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з такого. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.201, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999 у редакції станом на\~час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказував, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» надав нотаріусу повний та виключний перелік документів, як того вимагає Закон України «Про нотаріат». Однак, жодних доказів на підтвердження цьому, у тому числі копії кредитного договору з відміткою на ньому посвідчення виконавчого напису нотаріусом відповідач суду не надав. До того ж сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, адже позивач як позичальник не визнає заявлену у виконавчому написі суму боргу та категорично заперечує існування боргу. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. суд не має можливості з огляду на те, що наразі приватний нотаріус діяльність не здійснює у зв`язку з анулюванням ліцензії, а відомості про передання ним матеріалів справ до обласного нотаріального архіву відсутні. Відомості про\~нотаріальне посвідчення\~договору про надання кредиту №2911918 від 16.11.2019, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором комерційної концесії та укладений в електронній формі з накладенням електронного підпису позивача за допомогою одноразового ідентифікатора «PS2911918», а відтак за своєю формою виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріусом. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого способу захисту порушеного права позивача на недоторканність її грошових коштів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує задоволення позовних вимог у повному обсязі на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1\~211 грн. 20 коп. (квитанція ID: 5542-6627-0357-3877 від 02.05.2025 АТ «ТАСКОМБАНК»), а також 6 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, розмір яких є доведеним обсягом наявних у справі доказів (договір про надання правової допомоги від 02.05.2025, ордер, квитанція про оплату послуг адвоката), є обґрунтованим, відповідає засадам розумності, співмірності та обсягові наданих адвокатом послуг, а відтак доводи представника відповідача в цій частині суд вважає безпідставними. Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат із їх підтвердженням відповідними доказами, позивач не заявляла.

Outcome: approved