Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Одночасно з передачею приміщення, його вимусили 01 березня 2023 року підписати з ТОВ «Рідний-2 Житло-Сервіс» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №1243 та Додаток №1 до договору Правила поведінки мешканців багатоквартирного будинку в житловому комплексі «Рідний-2». Також його примусили заплатити 5000 грн. у якості авансу за електроенергію, та 5000 грн. у якості авансу за вивіз будівельного сміття. Відмовитись він не мав можливості, оскільки не отримував правовстановлюючі документи на майно. При цьому відповідач не несе жодної відповідальності. \~ \~ \~ \~Даний договір є недійсним, про що ним подано позов до суду. Також щодо примусового підписання договору, сплати коштів він подав заяву про вчинення кримінального правопорушення та відкрито кримінальне провадження. \~ \~ \~ \~Вказав, що сплачені кошти йому мають бути повернуті, оскільки такі послуги йому не надавались та він їх не отримував. У своєму приміщенні він не робив ремонт, тому не було будівельного сміття. На даний час контейнери для такого сміття не виставляють біля його нежитлового приміщення. Тому навіть якщо він і буде робити ремонт, він вимушений наймати буде окремий транспорт. Так само, відсутня потреба в електроенергії: він не користувався до підписання окремого договору. \~ \~ \~ \~Тобто він не користувався цими послугами і не потребує їх в майбутньому. Зважаючи на що та на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» сплачені кошти у вигляді авансу йому мають бути повернуті. \~ \~ \~ \~Просив суд стягнути з ТОВ «Рідний-2 Житло-Сервіс» на користь [PERSON] : \~ \~ \~ \~аванс за вивіз будівельного сміття у розмірі 5000 грн.; \~ \~ \~ \~аванс за електроенергію у розмірі 5000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~12 травня 2025 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, представник ТОВ «Рідний-2 Житло-Сервіс» вказав, що відсутні будь-які докази примушення позивача до підписання договору та сплати коштів. Вимоги про повернення авансу він вже заявляв при розгляді іншої справи та рішенням суду вже відмовлено у задоволенні такої вимоги. Також безпідставними є вимоги про стягнення авансу за вивіз будівельного сміття, оскільки з 2023 року і на даний час відповідний контейнер встановлений у житловому комплексі. Просив відмовити у задоволенні позову. 10 липня та 16 липня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив. Додатково позивач [PERSON] вказав, що при розгляді даної справи він заявив вимоги про повернення авансу за електроенергію через невикористання її у сплаченому розмірі, що також підтверджено і показами лічильника. В іншій справі ним заявлялись інші підстави позову. А контейнер для вивозу сміття відсутні і мешканці неодноразово оборювались цим. Вказав, що він не користувався та не бажає користуватись послугами за вивіз будівельного сміття, не користувався електроенергією зовсім, тому сплачені кошти мають повернутись. Просив задоводити позов. У судовому позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити У судове засідання представник відповідача ТОВ «Рідний-2 Житло-Сервіс» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. При розгляді справи судом встановлено, що 08 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, а саме щодо нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення №43 загальною площею 53,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01 березня 2023 року між ТОВ «Рідний-2 Житло-Сервіс» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №1243 та Додаток №1 до договору Правила поведінки мешканців багатоквартирного будинку в житловому комплексі «Рідний-2». Відповідно до частини другої\~статті 628 ЦК України\~сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частина 1 ст. 626 ЦК України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення змісту або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ч.1\~статті 638,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір про надання послуг 01 березня 2023 року. Звертаючись з даним позовом, [PERSON] вказав, що 08 лютого 2023 року ним сплачено у якості авансу за вивіз ТПВ та за електроенергію загальну суму в розмірі 10 000 грн. Так, згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Водночас, на відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. При цьому, суд зауважує, що правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору. З поданих копій квитанцій вбачається, що 08 лютого 2023 року видано прибуткові касові ордери Житлового комплексу «Рідний-2» про прийняття від [PERSON] за вивіз ТПВ 4280 грн. та за електроенергію (авансування 1000 кВт) 5000 грн. Так, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Позивач стверджував, що кошти підлягають поверненню, бо він жодними послугами не користувався. Але жодного доказу не надав, що між ним та ЖК «Рідний-2» були укладені будь-які договори та саме вони мали надавати такі послуги. Щодо ненадання та не отримання послуг від ТОВ «Рідний-2-Житло-Сервіс». Подані позивачем скріншоти переписки з месенджеру не підтверджує факту ненадання послуг, з них неможливо встановити між ким ведеться переписка та коли. Також не підтверджує факт не користування електроенергією фото лічильника: так не вбачається за можливе встановити що це за лічильник та коли зроблені такі фото. Крім того, з фото нежитлового приміщення також не можливо встановити коли ці фото зроблені, чи проводились будь-які ремонтні роботи, в якому стані передане приміщення від забудовника. Також суд критично оцінює пояснення про примушення його до сплати цих коштів. Так, кошти ним сплачені 08 лютого 2023 року, а до поліції Білик В.В. звернувся лише 15 жовтня 2024 року. На час вирішення справи обвинувального вироку судом не постановлено. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданого позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed