Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

04.02.2025 [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Олександрійський відділ ДРАЦС, про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис про народження, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом тривалий час однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. [INFO] від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , яка є позивачем у даній справі. Відповідач не був записаний як батько дитини та відповідний запис було вчинено в порядку, визначеному ст. 135 СК України. Відповідач після народження дочки певний час проживав разом із сім`єю, піклувався про дитину, цікавився її інтересами, визнавав її дочкою та надавав матеріальне забезпечення. В подальшому відповідач припинив проживати з сім`єю, не цікавиться життям дочки, не бере участі у матеріальному та духовному розвитку дитини. Позивач перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON] . Крім цього, позивач наразі навчається на 2 курсі денного відділення Державного університету Інтелектуальних технологій і зв`язку на факультеті Інформаційних систем та технологій на контрактній основі і стипендією не забезпечена. [INFO] позивач досягла повноліття. Надання освітніх послуг згідно договору з навчальним закладом складає 35700 грн. Також позивачу необхідні кошти на придбання канцтоварів, харчування, засобів гігієни, одягу та взуття. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, де просить визнати батьківство відповідача, зобов`язати органи РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про народження, а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% для дитини відповідного віку, та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 13.03.2025 прийнято до свого провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем у визначений судом строк відзив на позов не надано. Ухвалою судді від 30.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00006115633 від 25.10.2020, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено відповідно до ст. 135 СК України (а.с.17-18). Відповідно до копії Договору №23/043 про надання освітніх послуг від 12.08.2023, [PERSON] за рахунок власних коштів отримує освітні послуги в Державному університеті Інтелектуальних технологій і зв`язку. Вартість навчання становить 35700 грн. на рік (а.с.19). Також судом досліджено спільні фотокартки відповідача з дитиною (а.с.21-30). Щодо позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з вимогами ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, які не суперечать один одному, та неодноразові неявки відповідача в судові засідання, у зв`язку з чим у суду не було можливості вирішити питання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, то він має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд бере до уваги вищенаведені обставини справи та приходить до висновку, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача. В той же час не підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачка є повнолітньою та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн. за позовну вимогу про визнання батьківства, який відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Враховуючи, що представником позивача разом із позовом подана заява про розгляд питань про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, суд не розглядає питання про розподіл витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial