Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

11.09.2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що\~ у неї не склалися відносини з колишнім чоловіком [PERSON] , зокрема через питання, пов`язані зі спільним вихованням дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що ставлення [PERSON] до неї змінюється, що знаходить своє відображення у проявах психологічного тиску, словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, а також прямих погрозах застосування фізичного насильства по відношенню до неї. [PERSON] неодноразово зверталась до поліції з приводу домашнього насильства, результаті чого стосовно кривдника [PERSON] були винесені термінові заборонні приписи за №555152 та серії АА №105077 від 29.01.2023р. Проте, [PERSON] своєї поведінки не змінює та продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру відносно [PERSON] . Враховуючи, що попередні заходи, застосовані до порушника за вчинення домашнього насильства, не вплинули на нього та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства, просила застосувати відносно [PERSON] обмежувальний припис. Також, повідомила, що на розгляді Ямпільського районного суду Сумської області перебуває кримінальна справа №590/1132/24 за фактом вчинення [PERSON] домашнього насильства. Заявник [PERSON] належним чином повідомлена про\~ час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явилась, заяв, клопотань не надала. В судових засіданнях представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи присутнім в судовому засіданні 24.09.2025р. позиції у справі не висловив. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 25.09.2025р. не з`явився, заяв, клопотань не надавав, позиції у справі не висловив. Суд, заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2011р. Заочним рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 23.04.2024р. даний шлюб було розірвано /а.с.12-14/. Стосовно [PERSON] 29.01.2023р. і 02.07.2025р. працівниками поліції складалися тимчасові заборонні приписи у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства стосовно заявника [PERSON] /а.с.21,22/. Постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 19.03.2024р. [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.173-2, ч.3 ст.178 КУпАП, зокрема з фактом вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру відносно [PERSON] /а.с.48-49/. Крім того, постановою Ямпільського районного суду Сумської області від 25.08.2025р. [PERSON] визнано винним за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, зокрема з фактом вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] /а.с.50-51/. До матеріалів справи долучено копію обвинувального акта у кримінальному провадженні №12024200490000147 від 02.02.2024р. за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. За відомостями, вказаними в обвинувальному акті, потерпілою в даному кримінальному провадженні є [PERSON] , [INFO] , яка є заявником в даній справі /а.с.52-57/. Відповідно до долученої копії висновку експерта № 734 за результатами проведення додаткової судової психологічної експертизи за кримінальним провадженням №12024200490000147 від 02.02.2024р., складеного 09.10.2024р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває в емоційному стані фрустрованості, стресу та емоційної залежності. У [PERSON] присутні зміни в емоційному стані, її індивідуально-психологічних проявах, які пов`язані з діями [PERSON] відносно неї. Переживання є психотравматичними для потерпілої [PERSON] . Дії [PERSON] призвели до фізичних, психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої [PERSON] . Крім того, зазначено, що в діях кривдника [PERSON] присутні психологічні ознаки для юридичної кваліфікації систематичного психологічного та фізичного насильства відносно [PERSON] , яка сприймає дії кривдника як психологічне насильство /а.с. 58-75/. Крім того, рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 18.04.2024р. уже видавався обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на чотири місяці, яким було заборонено [PERSON] наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , розшукувати її, переслідувати, в будь який спосіб спілкуватись та контактувати /а.с.44-47/. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22) зазначено, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Верховний Суд зазначає, що Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22) вказано, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає доведеним факт, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє домашнє психологічне насильство відносно заявника [PERSON] , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення ним насильства, настання тяжких\~ наслідків його вчинення щодо постраждалої особи. Такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці з метою превентивного уникнення можливості настання тяжких наслідків до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. При\~ цьому, суд враховує, що\~ адміністративні стягнення [PERSON] та застосування до нього термінових заборонних приписів не надали очікуваного результату. Враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч. 2 ст. 26 зазначеного вище Закону, суд дійшов висновку про те, що наведені заявником у заяві заходи щодо заборони наближатися до місця перебування/ проживання заявниці, спілкуватися, контактувати\~ з нею та переслідувати її будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. При цьому суд не вбачає підстав щодо задоволення вимог в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання/перебування з [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки в матеріалах справи відсутні докази спільного проживання сторін. При цьому судом\~ вжито таке обмеження як заборона кривднику наближатися до місця проживання заявниці. Таким чином, заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] необхідно задовольнити частково. При визначенні строку обмежувального припису суд враховує обставини, які стали підставою для видачі обмежувального припису, кількість та\~ істотність встановлених та доведених ризиків, вірогідність їх продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial