Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Гайдук Світлана Володимирівна, в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті матері позивач прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 07.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, 28.07.2025 до суду надійшла заява, в якій Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позові просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Третя особа, Приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Гайдук С.В. в підготовче засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в с. Тютюнниця, Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрована в м. Авдіївка, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 28.08.2002, Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району антитерористичної операції № 7403000141 від 23.12.2014. Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] у віці 93 років, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 25.12.2008 Тютюнницькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області Україна, актовий запис № 23. Родинці відносини позивача з матір`ю підтверджуються посвідкою про народження серія [NUMBER] виданою 16.02.1941 Тютюнницьким сільзагс. У посвідці мати позивача вказана з дівочим прізвищем « [PERSON] » відомості про зміну її прізвища на « [PERSON] », не збереглися. За життя мати отримала у власність житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Мати своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої старостою Тютюнницького старостинського округу Корюрівської міської ради №130/10/07-11 від 15.05.2025 [PERSON] , [INFO] з 05.01.1982 і до дня смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за даною адресою не була зареєстрована, але фактично проживала та вела з покійною спільне господарство [PERSON] , [INFO] , дочка померлої, яка користується даним домогосподарством і до теперішнього часу. Інших зареєстрованих осіб не було. Згідно довідки виданої старостою Тютюнницького старостинського округу Корюрівської міської ради №131/10/07-11 від 15.05.2025 [PERSON] , [INFO] не зареєстрована, але з 2014 року, постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно записів по господарських книг Тютюнницької сільської рада, а далі Тютюнницького старостинського округу, головою домогосподарства, що знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького, 14, с. Тютюнниця, Корюківського району, Чернігівської області є [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулась у шести місячний строк до нотаріуса, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82443886 від 05.09.2025 у Спадковому реєстрі наявна інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 85/2025. Під час огляду документів Приватний нотаріус Корюківського нотаріального округу Гайдук Світлана Володимирівна повідомила позивачу, що за відсутності правовстановлюючого документу на будинок відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок садибного типу являється капітальною спорудою та має площу забудови 39,3 кв.м. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] -1 дерев`яний 100% готовності, 40% зносу. Загальна площа будинку становить 39,3 м.кв., житлова площа 15,9 м.кв. З надвірних будівель сарай Б-1 дощатий, сарай Б-1-1 дощатий, сарай Б-1-2 дощатий. Загальна інвентарна вартість майна становить 64171 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1,\~2\~статті 1220\~ЦК України\~встановлено,\~що спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] належним чином прийняла спадщину за [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входить зокрема будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , право власності на який не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Враховуючи те, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину за [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved