Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Вакула В.М., звернулися з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності права власності у порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2001 [PERSON] дружина та матір позивачів відповідно була співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (44/100 частки). Іншими співвласниками є відповідачки [PERSON] (30/100) та [PERSON] (26/100). Земельна ділянка за вказаною адресою під кадастровим номером 591013660:13:025:0003, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, на підставі рішення Сумської міської ради від 30.05.2007 № 603-МР була передана у спільну часткову власність [PERSON] (44/100), [PERSON] (30/100), [PERSON] (26/100). [INFO] [PERSON] померла. Її спадщину за законом у рівних частках прийняли чоловік та син. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки за своє життя спадкодавець не виписала на своє ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку та не зареєструвала його в реєстрі речового права, який існує з 2013 року. Посилаючись на те, що було видано один державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №396096 на ім`я [PERSON] , в якому вказані всі співвласники, в тому числі і [PERSON] , неможливість отримання такого акту в установленому порядку на ім`я померлої, а також враховуючи те, що позивачі мають у власності частку житлового будинку, який розташований на приватизованій земельній ділянці, позивачі позбавлені права оформлення спадкових прав на неї, у позовній заяві просять: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності земельну ділянку у розмірі 22/100 часток за кожним, яка розташованої за адресою: [ADDRESS] , під кадастровим номером 591013660:13:025:0003, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 22.07.2025 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] було залишено без руху; на виконання якої представником позивачів 24.07.2025 надано уточнену позовну заяву в новій редакції з ціною позову, визначеною на підставі звіту про оцінку майна, а також квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою від 28.07.2025 відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою від 27.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання відповідачки не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; відзиву на позов не надали. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнає (а.с. 51). Заслухавши представника позивачів на підтримку позовних вимог, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 28.04.1992 (копія свідоцтва про шлюб на а.с. 60-61). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] на а.с. 62). На підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2001, посвідченого державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори, [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належало 44/100 часток будинку за адресою: [ADDRESS] , з відповідною частиною надвірних будівель і споруд (а.с. 74). Іншими співвласниками зазначеного житлового будинку є відповідачка [PERSON] частка якої становить 30/100, та [PERSON] , частка якої становить 26/100 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2025 на а.с. 23). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 54-55). 08.11.2023 позивач [PERSON] та 23.09.2024 позивач [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 53, 84). Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Івановою К.С. 23.09.2024 видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 22/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Івановою К.С. 23.09.2024 видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 22/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-16). З архівного витягу з рішення Сумської міської ради V скликання XII сесії від 30.05.2007 № 603-МР та рішення Сумської міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 № 926-МР вбачається, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, передається у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] 44/100 (а.с. 16-17). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №396096 від 28.01.2008, кадастровий номер 5910136600:13:025:0003, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, був виданий [PERSON] (а.с. 18). Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5910136600:13:025:0003 містять список співвласників: [PERSON] 30/100, [PERSON] 26/100, [PERSON] 44/100 (а.с. 19- 22). Листом від 02.08.2024 № 29-18-0.99,4-1961/15-24 ГУ Держгеокадастру у м. Сумській області повідомило, що станом на 01.01.2013 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га (30/100 частини), за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] ; право власності на вказану земельну ділянку інших співвласників не зареєстроване (а.с. 66). 15.07.2025 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Іванова К.С. відмовила позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 44/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , за відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 24-25). Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права та охоронювані законом інтереси. Предметом спору є визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 5910136600:13:025:0003, яка належить кільком співвласникам, одним з яких відповідно була спадкодавець [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України). Згідно з пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» ч.3 ст.152 ЗК України. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ст.125 ЗК України в редакції від 31.03.2006). Підстави набуття права власності визначені у ст.328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) вказано, що «захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку». Суд встановив, що земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , було передано спадкодавцю [PERSON] та іншим співвласникам відповідачам у справі на підставі рішень Сумської міської ради від 30.05.2007 №603-МР та 24.10.2007 №926-МР. Спадкодавцем [PERSON] за життя розпочатий процес приватизації земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:13:025:0003, за вказаною адресою, проте державний акт на землю нею отриманий не був, не була проведена реєстрація права власності. Відтак до позивачів не може перейти право власності на дану земельну ділянку у порядку спадкування, оскільки в цьому випадку до складу спадщини входить право спадкоємців на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed