Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

05.02.2025 представниця [PERSON] - адвокатка Панфілова Д.А. звернулася до суду із заявою, у якій просить оголосити померлим військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Заяву мотивовано тим, що [PERSON] наразі має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Він зник під час виконання бойового завдання [INFO] поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області. Зазначає, що 24.02.2022 Указом Президента України введено воєнний стан. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 24.02.2022 солдата запасу [PERSON] зараховано на посаду старшого стрільця. Згідно з наказом командування, він був направлений у район ведення бойових дій до зазначеного вище населеного пункту. Надалі, 08.05.2022, під час артилерійського обстрілу з боку окупаційних військ Російської Федерації, [PERSON] зник безвісти. З цього дня заявниця не має жодної інформації про сина, що дає підстави припускати його загибель. 25.05.2022 [INFO] видав родині відповідне сповіщення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявниця вважає, що наявні всі підстави для оголошення її сина померлим. Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для отримання виплат, пільг та гарантій, передбачених для членів сімей загиблих військовослужбовців, а також для прийняття спадщини. У заяві вказано, що вживалися заходи зі встановлення місцезнаходження [PERSON] та збору інформації щодо його можливого перебування у полоні чи загибелі. Так, 18.05.2022 родичкою зниклого подано заяву до правоохоронних органів, на підставі якої 19.05.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022242000000445 за ч. 1 ст. 115 КК України. Під час його проведення у матері відібрано біологічні зразки для молекулярно-генетичної експертизи, а також направлено запити до Національного інформаційного бюро, Міжнародного Комітету Червоного Хреста та військової частини. Досудове розслідування на цей час триває. Заявниця також зверталася до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. У відповідь повідомлено, що [PERSON] включено до реєстрів, однак інформації, яка б підтверджувала його перебування в полоні, від Російської Федерації чи МКЧХ не надходило. Згідно з витягом з Єдиного реєстру, [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Об`єднаний центр при СБУ також не має відомостей про нього. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Військова частина поінформувала, що службове розслідування не проводилося, оскільки зникнення військовослужбовця в бою кваліфікується як бойова людська втрата. \~ \~ \~ \~Попри відсутність акту службового розслідування, заявниця звертає увагу на обставини, що свідчать про високу ймовірність загибелі її сина. Відповідно до витягу із журналу бойових дій, 08.05.2022 мобільна вогнева група, до складу якої входив [PERSON] , потрапила у засідку в районі переправи через річку Сіверський Донець. Внаслідок бою з противником він зник безвісти. Вагомими доказами є відомості про долю інших військовослужбовців з його групи. Згідно з наказом командира № 206, разом із [PERSON] у тому бою брали участь молодший сержант [PERSON] та старший солдат [PERSON] . Надалі їх було визнано загиблими, а датою смерті у відповідних свідоцтвах вказано [INFO] . Таким чином, оскільки протягом понад три роки з моменту зникнення [PERSON] не отримано жодної інформації про його долю, не встановлено збігів ДНК-профілю та відсутні будь-які вірогідні відомості про те, що він живий чи перебуває в полоні, заявниця вважає, що існують обґрунтовані підстави припускати, що її син загинув під час виконання бойового завдання. На підставі зібраних документів та викладених відомостей, заявниця просить суд оголосити [PERSON] померлим. Ухвалою суду від 10.02.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Також цією ухвалою до участі у справі як заінтересовану особу залучено Міністерство оборони України. У судовому засіданні представниця заявниці адвокатка Панфілова Д.А. заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що всі обставини, які викладені у заяві, відповідають дійсності. Станом на день розгляду справи нічого не змінилось, жодними відомостями про [PERSON] вона та його сімя не володіє. Також заінтересована особа, [PERSON] , законний представник неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , до суду не з`явилась. 09.04.2025 до суду надійшло клопотання в якому адвокатка Савка О.В. від імені [PERSON] просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, вимоги заяви підтримує. Також вказує, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 17 (а.с. 50), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 10 (а.с. 51). Вказує, що на цей момент шлюб між ними розірвано, вона отримує аліменти на дітей, які перераховує військова частина [NUMBER] . Рішення по цій справі вплине на права та обов`язки дітей [PERSON] , а саме: на отримання грошової компенсації, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців, а також на оформлення спадщини та інших пільг та гарантій від держави. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Полонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду не з`явився. 19.03.2025 через систему «Електронний суд» подав пояснення щодо заяви, у якому вказують, що заперечують щодо задоволення цієї заяви. Своє заперечення мотивують тим, що у правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти й обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Вказує, що ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати шестимісячний строк замість дворічного, як зазначено у ч. 1 ст. 46 ЦК України. Суд може послатися на скорочений шестимісячний строк замість дворічного, у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У контексті широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, строк у шість місяців, який визначений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, потрібно обраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (певній території України) ймовірної загибелі фізичної особи. Встановлення і відрахування саме такого шестимісячного строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Зазначає, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Як вбачається, зі змісту цього наказу, код запису UA44120050040082233, активні бойові дії на території смт Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області розпочались 24.02.2022 та, станом на поточний момент, не завершені. Отже, відлік шестимісячного строку, який встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, у цьому випадку не розпочався, тому просить у задоволенні заяви відмовити, оскільки звернення заявниці з цією заявою є передчасним. Представник заінтересованої особи -\~військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином та завчасно. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви слід задовольнити з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено,\~заявниця [PERSON] є матір`ю, а заінтересована особа [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 24 (а.с. 20). Солдат запасу [PERSON] наказом № 38 від 24.02.2022 (н.п. Михайлівка), призначений наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 24.02.2022 № 25-РС на посаду старшого стрільця 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, який прибув з [INFO] , вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 23). Витягом з наказу № 44 від 02.03.2022 (н.п. м. Миколаїв) командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині), солдат [PERSON] вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків в район безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (а.с. 24). Витягом із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] від 08.05.2022 підтверджено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 06.05.2022 №281дск/БР та бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 05.05.2022 №76, підрозділи військової частини [NUMBER] утримують рубежі в районах: Сіверськ, Серебрянка, Григорівка, Білогорівка із завданнями: знищити противника, що форсував р. Сіверський Донець та не допустити його закріплення на правому березі. 08.05.2022 мобільні вогневі групи 2 РТГр під час висування, з метою посилення підрозділів 128 огшбр, попали в засідку у районі переправи, зав`язався стрілецький бій з противником. Втрати безвісти зниклий солдат [PERSON] (а.с. 26). Наказом № 206 (н. п. - [ADDRESS] ) командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 23.05.2022, військова частина [NUMBER] залучена для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації на Сході України. 08.05.2022 підрозділами 2 десантно-штурмової роти цієї військової частини виконувалось бойове завдання за призначенням поблизу н.п. Білогорівка Сєвєродонцького району Луганської області, у результаті якого військовослужбовці, серед яких старший стрілець 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини [NUMBER] солдат військової служби за контрактом [PERSON] визнаний зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України, оскільки відсутні відомості про місце перебування вказаних у цьому наказі військовослужбовців понад 15 днів. Окрім [PERSON] , такими, що не повернулися після бою та зниклими безвісти вважаються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25). Цим наказом визначено, що начальник відділення персоналу штабу військової частини [NUMBER] має зарахувати цих військовослужбовців до безвісно зниклих з 23.05.2022 до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими або до дня прибуття їх до військової частини [NUMBER] чи одержання відомостей про місце їх перебування. Встановлено, що сповіщенням № 44 від 23.05.2022 військова частина [NUMBER] повідомила [PERSON] , батька, який є заінтересованою особою у справі, що його син - [PERSON] , [INFO] , вважається зниклим безвісти (а.с. 27). Надалі, сповіщенням сім`ї (близьких родичів) про зниклого безвісти № 13 від 25.05.2022, [INFO] аналогічного змісту також повідомлено про його зникнення безвісти (а.с. 27). Військова частина [NUMBER] відповіддю № 693/14531 від 13.07.2024 на запит начальника [INFO] від 09.07.2024 № 8711/2 повідомила, що службове розслідування за фактом зникнення солдата [PERSON] у військовій частині [NUMBER] не проводилося, тому що зникнення безвісти військовослужбовця є бойовою людською втратою. (а.с. 28). Також установлено, що у провадженні слідчого відділу поліції № 3 Краматорського районного управління поліції ГУНП у Луганській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстроване це кримінальне провадження № 12022242000000445 від 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 \~ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення [PERSON] (а.с. 29). Адвокатка Панфілова Д.А. здійснила ряд запитів щодо стану перебігу досудового розслідування та щодо наявності будь-якої інформації про [PERSON] у списках зниклих безвісти чи у перебуванні у полоні. Так, відповіддю відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Луганській області її поінформовано, що у кримінальному провадженні № 12022242000000445, проведені такі слідчі дії: допитано як потерпілу [PERSON] , [PERSON] ; відібрані зразки букального епітелію матері [PERSON] , після чого було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та направлено до бази «Центрального обліку генетичних ознак людини» щодо встановлення цих зразків; направлені запити до державного підприємства «Український національний центр розбудови Миру», Червоного Хреста, військової частини щодо отримання акту службового розслідування; надано доручення згідно зі ст. 40 КПК України щодо встановлення місцезнаходження зниклого безвісти. Досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню триває (а.с. 30 - 33). \~ \~ \~ \~Крім того, на її запит до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими повідомлено, що [PERSON] включено до реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, власником якого є державне підприємство «Український національний центр розбудови Миру», однак іншою інформацією щодо [PERSON] координаційний штаб не володіє, до нього не надходили повідомлення від міжнародного комітету Червоного Хреста або зі сторони Російської Федерації про перебування [PERSON] у полоні (а.с. 34-36). \~ \~ \~ \~Також повідомлено, що безпосередній доступ до інформації, яка стосується [PERSON] , можуть отримати його родичі через особистий кабінет Координаційного штабу (а.с. 37). У зв`язку з цим, заявниця отримала Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин №20230808-391 від 08.08.2023. У Витязі вказано таку інформацію: орган, що сформував витяг - Міністерство внутрішніх справ на запит № Р-20499 від 28.07.2023 [PERSON] ; зазначено персональні дані [PERSON] ; вказані відомості про кримінальне провадження; також зазначено, що датою набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, є 07.08.2023 (а.с. 38, 39-40). Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України в листі від 14.10.2024 за № 34/П-1035 повідомлено, що в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця [PERSON] , однак під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження [PERSON] , стан його здоров`я, можливе перебування у полоні держави-агресора не отримувались (а.с. 41, 42). Крім того, заявницею до матеріалів справи долучено: повідомлення про смерть № 5 від 24.05.2022 про те, що молодший сержант [PERSON] , командир 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини [NUMBER] загинув [INFO] , виконуючи бойове завдання (а.с. 43); лікарське свідоцтво про смерть №636/22 від 23.05.2022, згідно з яким смерть цього військовослужбовця настала [INFO] у с. Білогорівка Северодонецького району Луганської області, причина смерті ушкодження внаслідок бойових дій (а.с. 44); свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , згідно з даними якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 37. Місцем смерті вказано с. Білогорівка Севєродонецького району Луганської області (а.с. 45). Також заявницею на підтвердження своїх доводів долучено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яким підтверджено смерть [INFO] [PERSON] , [INFO] . Місцем смерті також вказано с. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (а.с. 46). Таким чином, суд звертає увагу, що аналіз цих доказів підтверджує, що особи, зокрема, [PERSON] та [PERSON] , які згідно з дослідженим наказом № 206 від 23.05.2022 визнані безвісти відсутніми, померли [INFO] . Місцем їхньої смерті є місце, поблизу якого останні, у тому числі й [PERSON] , виконували бойове завдання с. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області. Разом з тим, суд взяв до уваги ту обставину, що з моменту звернення адвокаткою Панфіловою Д.А. до відповідних органів з приводу ймовірного перебування [PERSON] у полоні пройшов деякий час, ухвалою суду від 28.04.2025 про витребування доказів, зобов`язав надати компетентні органи інформацію щодо можливого перебування [PERSON] у полоні станом на день винесення цієї ухвали. При цьому, 30.04.2025 від державного підприємства «Український національний центр розбудови Миру» що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 02.08.1949 року, надійшло повідомлення, що станом на дату звернення, інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про [PERSON] не надходила. Забезпечення звільнення осіб, які перебувають у полоні, ведення відповідних перемовин та складання списків осіб, які перебувають у полоні та заявляються до обміну, віднесено до повноважень Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Також надано виписку з реєстру оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, з якої вбачається, що підтвердження про перебування у полоні від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста військовослужбовця [PERSON] відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел відсутнє (а.с. 136 - 137). Крім того, 05.05.2025 від Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин надійшла інформація, що у розпорядженні Управління (Секретаріату Уповноваженого), зокрема в Єдиному реєстрі осіб зниклих безвісти за особливих обставин, номер витягу 20250502-469, дата формування 02.05.2025, наявні відомості щодо зникнення безвісти [PERSON] на території бойових дій, проте не вказана жодна інформація про фактичне місцезнаходження, стан його здоров`я, можливе перебування в полоні чи загибель [PERSON] (а.с. 156 - 159). Таким чином, суд робить висновки, що за спливом понад трьох років із моменту зникнення військовослужбовця [PERSON] , компетентними та правоохоронними органами не здобуто жодних відомостей про його ймовірне перебування у полоні. Відповідно до змісту\~ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1\~ст. 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення сина [PERSON] померлим, який зник безвісти під час виконання бойового завдання, посилаючись на необхідність реалізації нею її прав та обов`язків, пов`язаних з його смертю, зокрема, отримання необхідної допомоги сім`ї загиблого. Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. Також встановлення такого факту є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України у своїх поясненнях заперечував щодо застосування шестимісячного строку при вирішенні конкретно цієї заяви [PERSON] . Однак суд з цього приводу зауважує, що відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України фізична особа зникла безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2\~ст. 46 ЦК України\~саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені ч. 2 ст. 46 ЦК України два\~роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів, загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І, навіть, за наявності цих строків, очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Визначення шести місяців, як мінімально потрібного строку, відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. \~ \~ \~ \~Шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. За загальним правилом, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на звязок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Також, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2022 № 376. Суд критично оцінює доводи представника Міністерства оборони України та враховує їх у контексті балансу між формальним застосуванням норми права та необхідністю захисту фундаментальних прав людини. Суд визнає, що національне законодавство встановлює загальне правило, згідно з яким шестимісячний строк для оголошення особи померлою має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на відповідній території. Суд також бере до уваги, що бойові дії відповідно до цього Переліку у смт. Білогорівка тривають з 24.02.2022. Однак, формальне слідування цій нормі прирікало б родину на невизначеність до самого закінчення війни. Такий підхід суперечить зобов`язанням України за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, згідно із законодавством України, є частиною національного законодавства, а її тлумачення в практиці ЄСПЛ є джерелом права. У цій справі суд вбачає колізію між формальним правилом національного права та фундаментальними правами заявниці та її родини. ЄСПЛ у своїй практиці (зокрема, у справах щодо зниклих безвісти, як-от Varnava and Others v. Turkey від 18.09.2009) неодноразово наголошував, що тривала невизначеність щодо долі зниклого родича є формою душевних страждань, що може бути порушенням статті 3 Конвенції (Заборона катування), та є серйозним втручанням у сімейне життя, що захищається статтею 8 (Право на повагу до приватного і сімейного життя). Держава має «позитивні зобов`язання» не лише розслідувати зникнення, а й створювати правові механізми, які дозволяють родичам вирішувати юридичні та практичні проблеми, що виникають через відсутність їхнього близького. Залишати сім`ю в «правовому вакуумі» на невизначений термін (потенційно, на багато років до завершення війни) є непропорційним втручанням у їхнє сімейне життя. Тому суд застосовує тест на пропорційність, зважуючи два інтереси: інтерес держави, який полягає у запобіганні передчасному оголошенню особи померлою (функція «запобіжника»); інтерес родини, який полягає у припиненні стану невизначеності, можливості офіційно вшанувати пам`ять, отримати соціальний захист від держави та вирішити спадкові питання. Щоб оцінити цей баланс, суд враховує фактичний контекст, який склався за час зникнення солдата [PERSON] . З травня 2022 року по теперішній час між Україною та Російською Федерацією відбувся інтенсивний процес обмінів. Згідно з офіційними даними, станом на літо 2025 року проведено понад 60 обмінів військовополоненими. Паралельно відбувалися численні репатріації тіл загиблих, під час яких Україна повернула тіла понад десяти тисяч полеглих воїнів. За майже три роки, впродовж десятків цих обмінів, ані серед живих, ані серед загиблих цього військовослужбовця не знайдено. Це свідчить про те, що всі реальні та практичні можливості для встановлення його долі були вичерпані, що з найвищим ступенем ймовірності вказує на його загибель у бою 08.05.2022. Що більше, відмова у задоволенні заяви прямо порушує фундаментальні права родини, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (Захист права власності). Практика ЄСПЛ чітко встановлює, що поняття «майно» у сенсі цієї статті має автономне значення і не обмежується лише правом власності на матеріальні речі. Воно охоплює і соціальні виплати, якщо національне законодавство передбачає право на їх отримання. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує родині загиблого право на отримання одноразової грошової допомоги, пенсії по втраті годувальника та інших пільг. Ці гарантії є «майном» у розумінні Конвенції. Держава, встановлюючи формальну перепону (необхідність чекати завершення бойових дій), яка робить неможливим отримання свідоцтва про смерть, фактично на невизначений термін позбавляє родину можливості реалізувати своє майнове право. Це є прямим втручанням у право власності. Згідно з практикою ЄСПЛ, таке втручання має бути пропорційним та не покладати на особу «надмірний індивідуальний тягар». Вимога чекати роками, не маючи жодної надії на зміну ситуації, є саме таким надмірним тягарем. Таким чином, держава не виконує свої «позитивні зобов`язання» щодо створення ефективного правового механізму, який би дозволив родині загиблого захисника отримати належний соціальний захист без невиправданих зволікань. Зважуючи інтереси, суд доходить висновку, що після спливу трьох років, на тлі десятків обмінів, які не дали результату, та за наявності непрямих доказів загибелі, баланс інтересів однозначно зміщується на користь родини. Подальше очікування завдає їм безперервних душевних страждань (порушення статей 3 та 8 Конвенції) та блокує доступ до гарантованих державою соціальних пільг (порушення статті 1 Першого протоколу). Тому суд вважає за необхідне віддати перевагу нормам Конвенції та практиці ЄСПЛ над формальними вимогами національного законодавства, яке в цьому конкретному випадку призводить до несправедливості та порушення фундаментальних прав людини. Таким чином, суд доходить до висновку, що саме у зв`язку з відсутністю тіла військовослужбовця [PERSON] та неможливістю складення закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою документа встановленої форми про смерть, відсутністю рішення суду про встановлення факту смерті (про оголошення його померлим), наказом № 206 від 23.05.2022 «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців під час участі у воєнних діях» солдат [PERSON] облікований як безвісно відсутній військовослужбовець. Разом з тим, настання смерті (загибелі) [PERSON] , [INFO] , з високим ступенем ймовірності підтверджується дослідженими в сукупності доказами та тим, що обставини, за яких останній зник безвісти, дають обґрунтовані підстави припускати його загибель. Оголошення померлим [PERSON] сина [PERSON] , має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, яке згідно з чинним законодавством України потрібно для подальшого забезпечення соціального захисту [PERSON] , [PERSON] та неповнолітніх дітей загиблого, відповідно до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, оформлення пенсії по втраті годувальника, отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оформлення спадщини тощо. Суд вважає, що факти, на які посилається заявниця [PERSON] , знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, задовольняє заяву та оголошує [PERSON] померлим.

Outcome: approved