Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

позивач - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами: припинити право власності громадянки російської федерації [PERSON] на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073, яка розташована за межами населеного пункту села Перепельники на території Зборівської міської ради Тернопільського (колишнього Зборівського) району Тернопільської області, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тим, що відповідач, яка є громадянином іноземної держави у 2019 році зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт на земельну ділянку з кадастровим номером 6122687800:01:001:0073, за межами населеного пункту села Перепельники на території Зборівської міської ради Тернопільського (колишнього Зборівського) району Тернопільської області, однак в подальшому протягом року і по даний час земельна ділянка нею самостійно не відчужена, чим порушено вимоги ч.4 ст.81 Земельного кодексу України, що є підставою для конфіскації земельних ділянок в користь держави. Відповідач та її представник позову не визнали, представник відповідача зазначив, що відповідачка проживає на території України більше 30 років, весь цей час намагається отримати громадянство України, однак у зв`язку з бюрократичною тяганиною громадянства України до сьогоднішнього дня не отримала. Вважає, що вона правомірно набула у власність земельну ділянку та правомірно розпоряджається нею і її вина відсутня. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжі Лани" у судове засідання не з`явився, будь яких пояснень, заперечень чи клопотань від третьої особи не надходило. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 23.10.2018 № 323-од [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості за межами села Перепельники Зборівської міської ради, ділянка № [NUMBER] (рілля) площею 1,3383 га згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0236580 за рахунок земель колишньої селянської спілки «Перепельницька» (копія розпорядження додається). На підставі вказаного розпорядження ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зборівської міської ради за межами села Перепельники Тернопільської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 03.06.2025, 14.12.2018 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073, яка розташована за межами населеного пункту с. Перепельники на території Зборівської міської ради Тернопільського (колишнього Зборівського) району Тернопільської області; згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.07.2025 за [PERSON] 06.05.2019 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073, яка розташована за межами населеного пункту с. Перепельники на території Зборівської міської ради Тернопільського (колишнього Зборівського) району Тернопільської області. Підставою для державної реєстрації права власності зазначено розпорядження голови Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області, серія та номер 78-од, видане 27.02.2019. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073, 16.10.2019, зареєстровано право оренди за ТОВ «Зборівські Лани» (код ЄДРПОУ 34038236) терміном до 31.12.2036 року з правом пролонгації. ТОВ «Зборівські Лани» припинено 14.09.2021, а його правонаступником є ТОВ «Княжі Лани» (код ЄДРПОУ 36211644). Згідно листа ТОВ «Княжі Лани» № 320/2 від 24.07.2025, направленого в адресу позивача, ТОВ «Княжі Лани» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Зборівські Лани», що зазначено у пункті 1.4. статуту ТОВ «Княжі Лани». Також, товариством підтверджено перебування в його користуванні на праві оренди земельної ділянки площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073. Відповідно до підпункту 14.6 Договору оренди земельної ділянки площею 1,3383 га за кадастровим номером 6122687800:01:001:0073 від 04.09.2019, реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для розірвання чи припинення даного Договору. Зміна найменування сторін Договору, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи, не є підставою для внесення змін до Договору та/або його переоформлення. Відповідач [PERSON] є громадянкою російської федерації, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, копією посвідки на постійне проживання серія [NUMBER] , виданої [PERSON] 17.02.2017, видавник 6101, в якій мітиться інформація про її належність до громадянства російської федерації Згідно в ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4 ст.81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Право власності на земельні ділянки відповідач набув з 22 серпня 2015 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак у подальшому й по даний час земельну ділянку ним самостійно не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч.1 ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч.1,2 ст.38, ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Тому, враховуючи вказане вище та те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року, з 2019\~рокупо даний час, після набуття права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництв не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь Тернопільської обласної прокуратури підлягають також стягненню понесені судові витрати (судовий збір).

Outcome: approved