Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.12.2010 у розмірі 42 228,34 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим 02.12.2010 підписав Анкету-заяву № б/н та приєднався до умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Таким чином, внаслідок підписання вказаної заяви між сторонами укладений договір про надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальникові можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 20.04.2025 має перед банком заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 42 228,34 грн, з яких: 34 842,26 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 386,08 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 21.01.2025 цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою судді від 02.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. 17.07.2025 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, у яких зазначено, що 31.05.2025 року він повністю погасив заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 42 230 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ЕРМС-Т333-0ВХМ-ВХМ5 від 31.05.2025 року. 05.09.2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250825/17034 від 28.08.2025 року про те, що кредитний договір № SAMDNWFC00065355035 від 13.01.2021 року, укладений між банком та [PERSON] розірвано, картка Visa Sagnature закрита, заборгованість за договором відсутня. Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.12.2010 року [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та власноручно підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 120 000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] . Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користуватись рахунком отримані нові кредитні картки, тип «Master Card Platinum»: № [NUMBER] , строк дії - 03/23, № [NUMBER] , строк дії - 01/24, тип «Visa Sagnature». В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки - 36%. Так, 12.01.2024 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому є інформація про відсоткові ставки по кредитуванню. 12.01.2024 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правила надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку, тип «Visa Sagnature», № [NUMBER] , строк дії -12/26. Заяву про приєднання Умов та правила надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено у полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви заборгованість відповідача становила 44 777, 44 грн, що вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Починаючи з 12.01.2024 року відсотки нараховувались відповідно до п. 1.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у розмірі 36%. Крім того, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року, а в подальшому із 01.04.2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед банком. Так, згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором б/н від 09.09.2011 року станом на 20.04.2025 року складає 42 228,34 грн, з яких: 34 842,26 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 386,08 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Суд бере до уваги те, що відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, долучений до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту у сукупності з інформацією, погодженою відповідачем у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, свідчать про укладення кредитного договору та погодження відповідачем саме таких умов нарахування відсотків. Як вбачається із наданої позивачем виписки за договором б/н за період з 10.11.2017 - 23.04.2025 відповідач користувався кредитним лімітом, вчиняв операції з використанням картки, яку отримав у зв`язку із укладенням із банком договору. Варто вказати на те, що виписка по рахунку є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує наявність заборгованості по кредиту та її розмір. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із наданого позивачем розрахунку станом на 20.04.2025 року вбачається, що отримавши кредитні кошти, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносив платежі на погашення заборгованості, внаслідок чого, виникла заборгованість на загальну суму 42 228,34 грн, з яких: 34 842,26 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 386,08 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим, як вбачається з платіжної інструкції № ЕРМС-Т333-0ВХМ-ВХМ5 від 31.05.2025 року та довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250825/17034 від 28.08.2025 року відповідач повністю погасив заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 42 230 грн. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Позивачем не спростовано доводи відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.12.2010 у розмірі 42 228,34 грн, а відтак суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості із відповідача на користь банку в примусовому порядку. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed