Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~20\~травня 2025\~року ПАТ\~«СК «Арсенал\~Страхування» звернулося\~до суду\~із зазначеним\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~із вимогою\~про стягнення\~страхового відшкодування (а. с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12 грудня 2024 року сталося ДТП за участю автомобіля марки «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортний засіб «КІА Soul», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водія «КІА Soul», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року по справі №204/12644/24. 22 серпня 2024 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 1761/24-Т/Дп/03 згідно з договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Рахунку СТО № 15 від 16 грудня 2024 року та наряду замовлення 7530 від 13 грудня 2024 року до нього, наданий ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] , складає 346247 гривень 50 копійок. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту, ПАТ «СК Арсенал Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно звіту №Б13122401 від 18 грудня 2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] , складає 386619 гривень 33 копійки. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки, виплативши на рахунок СТО страхове відшкодування у розмірі 346247 гривень 50 копійок. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Soul», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ПАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. 11 квітня 2025 року ПАТ "НАСК "ОРАНТА" були виконані взяті на себе зобов`язання згідно з полісом ЕР/220323096, у розмірі 157500 гривень (в межах ліміту, за вирахуванням франшизи у розмірі 2500 гривень). Згідно з Полісом № ЕР/220323096, ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду, заподіяну майну, складає 160000 гривень. Тобто, сума яка повинна бути сплачена відповідачем, складає 188747 гривень 50 копійок, яку прохає стягнути з останнього позивач разом із судовими витратами у сумі 3028 гривень. Ухвалою суду від 27 червня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 102), яка надіслана сторонам 27 червня 2025 року за вихідним № 15288/25-вих/2/204/2989/25 (а. с. 103). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а. с. 124 на звороті). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи (а. с. 123), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2025 року по справі №204/12644/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності (а. с. 68 та на звороті). Водночас, із вказаної постанови убачається, що в судовому засіданні [PERSON] визнав вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 гривень. 13 грудня 2024 року потерпілий [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а. с. 69). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрована в ПАТ «СК «Арсенал Страхування» за електронним договором страхування наземних транспортних засобів «КАСКО 50/50» № 1761/24-Т/Дп/03 від 22 серпня 2024 року (а. с. 5-7 та на звороті). Відповідно до перевірки\~чинності полісу\~внутрішнього страхування\~на сайті\~МТСБУ https://policy-web.mtsbu.ua/, цивільно-правова\~відповідальність власника\~транспортного засобу\~«КІА Soul»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~зареєстрована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом № 220323096, який на дату дорожньо-транспортної пригоди був чинний (а. с. 90). Згідно із наряду-замовлень № 7530 від 13 грудня 2024 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 71), та рахунку ФОП [PERSON] від 16 грудня 2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] , складає 386619 гривень 33 копійки (а. с. 70). Відповідно до Звіту №Б13122401 суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , до якого 13 грудня 2024 року СК «Арсенал-Страхування» звернувся із заявою, для проведення оцінки завданого збитку власнику автомобіля «ВМW Х6», державний номерний знак [NUMBER] , в наслідок його пошкодження, матеріальний збиток складає 386619 гривень 33 копійки (а. с. 74-85). Позивачем визнано дану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та вирішено відшкодувати ФОП [PERSON] за страховим договором №1761/24-Т/Дп/03, суму страхового відшкодування у сумі 346247 гривень 50 копійок, відповідно до страхового акту № 006.02269724-1 від 19 грудня 2024 року, підтвердженням чого є платіжна інструкція № 60946724 від 20 грудня 2024 року (а. с. 72). 23 грудня 2024 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із претензією про здійснення страхового відшкодування у сумі 346247 гривень 50 копійок, згідно зі Страховим актом №006.02269724-1 від 19 грудня 2024 року (а. с. 87), у зв`язку з чим 11 квітня 2025 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило страхове відшкодування у сумі 157500 гривень (а. с. 89). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Так, приписами абз. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як було встановлено судом, постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2025 року по справі №204/12644/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами факт настання страхової події відповідно до заяви [PERSON] від 12 грудня 2024 року, а також виплату за нею страхового відшкодування у загальному розмірі 346247 гривень 50 копійок, тобто позивачем виконано покладені на нього законом та умовами Електронного Договору страхування наземних транспортних засобів «КАСКО 50/50» № 1761/24-Т/Дп/03 від 22 серпня 2024 року обов`язки, що в свою чергу підтверджує перехід до позивача права вимоги на стягнення з відповідача різниці матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивачем з урахуванням відшкодованої шкоди страховиком відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом 220323096, що діяв на момент ДТП 12 грудня 2024 року, у розмірі 157500 гривень, яка становить 188747 гривень 50 копійок, а відтак про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved