Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Ходюк К.М. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2024 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023216060000139 від 30.07.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. За обставинами кримінального провадження внаслідок протиправних дій засудженого [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, а саме: закрита травма голови у виді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку і переломом кісток носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичній болі та стражданнях, яких він зазнав внаслідок несподіваного та раптового нападу на нього та спричиненні тілесних ушкоджень. [PERSON] під час нападу пережив психологічний стрес, страх, відчував загрозу своєму здоров`ю. Відбулося порушення звичного способу життя потерпілого, знизилася соціальна активність. Окрім того, в подальшому у позивача виникла необхідність відновлювати стан здоров`я. 30.07.2023 через діагноз закритий перелом кісток носа із зміщенням під загальним знеболенням проведено оперативне втручання репозиція кісток носа. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000,00 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 29.04.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання 18.09.2025 не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Просить позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до\~ч.\~1\~статті 280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 17.06.2025, 12.08.2025, 18.09.2025 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.00 год. 23.09.2025, в яке учасники справи не з`явились. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази по справі, суд встановив такі обставини. 22.11.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області у справі №607/17941/23 ухвалено вирок у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023216060000139 від 30.07.2023 про обвинувачення [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Судом було встановлено, що 30.07.2023 о 18 год. 40 хв. у обвинуваченого [PERSON] під час фестивалю «Медове Тернополе», який відбувався по вул. Галицька, 113, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із малолітнім потерпілим [PERSON] , [INFO] , виник умисел спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, обвинувачений [PERSON] , [INFO] о 18 год. 40 хв. під час фестивалю «Медове Тернополе», який відбувався по вул. Галицька, 113, с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області, в ході словесного конфлікту із малолітнім потерпілим [PERSON] , діючи умисно, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки умисно наніс один удар в ділянку носа малолітнього [PERSON] . Внаслідок протиправних дій обвинуваченого [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, а саме: закрита травма голови у виді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку і переломом кісток носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Вказаними діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Цим вироком суду [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та йому призначено покарання за даним кримінальним правопорушенням у виді штрафу в дохід держави, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок суду набрав законної сили 24.12.2024. Частиною 6 статті 82\~ЦПК України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №8505, [PERSON] , [INFO] , 30.07.2023 госпіталізували до КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР із діагнозом: закритий перелом кісток носа із зміщенням, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. 30.07.2023 [PERSON] проведено оперативне втручання репозиція кісток носа, а 31.07.2025 таку ж операцію проведено повторно, що підтверджується епікризом до медичної карти стаціонарного хворого №8505. Згідно з картою пацієнта, який вибув із стаціонару №8505, [PERSON] вибув із стаціонару КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР 07.08.2023 із заключним діагнозом: закритий перелом кісток носа із зміщенням, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Висновком судово-медичного\~експерта №\~785\~від 15.09.2023\~встановлено,\~що на\~підставі даних\~судово-медичної\~експертизи у\~кримінальному провадженні\~№12023216060000139\~за медичними\~документами на\~ім`я\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~беручи до\~уваги повідомлені\~обставини справи\~та у\~відповідності до\~запропонованих запитань,\~підсумовано:\~1.2.\~За даними\~медичних документів,\~у неповнолітнього\~ [PERSON] за\~період стаціонарного\~лікування 30.07-07.08.2023\~у КНП\~«Тернопільська обласна\~дитяча клінічна\~лікарня» ТОР,\~на підставі\~даних об`єктивного\~клінічного обстеження,\~результатів рентгенологічного\~дослідження і\~хірургічних втручань\~було діагностовано\~закриту травму\~голови у\~виді закритої\~черепно-мозкової\~травми із\~струсом головного\~мозку і\~перелом кісток\~носа.\~Будь-яких\~зовнішніх тілесних\~ушкоджень у\~медичній карті\~не описано.\~Виявлені у\~неповнолітнього [PERSON] \~тілесні ушкодження,\~зважаючи на\~їх характер,\~морфологічні властивості,\~відсутність рентгенологічних\~ознак консолідації\~(зрощення)\~перелому,\~утворились від\~дії тупих\~предметів незадовго\~до його\~госпіталізації у\~лікувальний заклад,\~не виключено\~у вказаний\~в постанові\~термін події.\~3.\~Виявлена у\~неповнолітнього [PERSON] \~закрита травма\~голови у\~виді закритої\~черепно-мозкової\~травми із\~струсом головного\~мозку і\~перелом кісток\~носа за\~ступенем тяжкості\~належить до\~легкого тілесного\~ушкодження із\~короткочасним розладом\~здоров`я\~тривалістю понад\~шість днів,\~але не\~більше як\~три тижні\~(21\~день)\~-\~п.\~п.\~2.3.1\~(а),\~2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Утворення виявлених у неповнолітнього [PERSON] тілесних ушкоджень за наведених у постанові обставин події, не виключається. Відповідно до ч.1 ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з положеннями ч.1 ст.1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц. На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди, позивач вказував, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень він страждав від фізичного болю та стражданнях, яких він зазнав, пережив психологічний стрес, страх, відчував загрозу своєму здоров`ю. Наслідки події, що сталась потягли за собою порушення звичного способу його життя та зниження соціальної активності. По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. З огляду на обставини, що встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2024, а також судом у даній справі, суд вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, так як саме відповідач її заподіяв, його дії були неправомірними та між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а також встановлена вина відповідача у заподіянні шкоди. Виходячи з вищенаведеного, матеріалів справи та обставин вчинення відповідачем кримінального проступку, передбаченого ст. 125 КК України, враховуючи, що позивачу було заподіяно незначний (короткочасний) розлад здоров`я, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що належним грошовим відшкодуванням позивачу моральної шкоди буде сума 25000 грн. Стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, на переконання суду, стороною позивача не обґрунтовано. Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами п. 2 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Звертаючись до суду позивач повинен був сплатити судовий збір 968,96 грн. (1211,20 грн. х 0,8 позов поданий через електронний суд). Однак, на підставі пункту 2 частини 1\~статті 5 Закону «Про судовий збір»\~звільнений від його сплати. Так як позовні вимоги задоволено частково, а саме на 50% (25000 грн. / 50000 грн. х 100%), відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути 484,48 грн. судового збору.

Outcome: partial