Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Львівське комунальне\~підприємство «Львівський\~ліхтар»(далі також ЛКП «Львівський ліхтар»,\~позивач)\~звернулося до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] (далі також відповідачі) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь\~ЛКП «Львівський\~ ліхтар»\~заборгованість за\~житлово-комунальні\~послуги в\~розмірі 7902,80 грн. (сім тисяч дев?ятсот дві грн. 80 коп.) за період 01.06.2023 по 01.02.2025, а також просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛКП «Львівський ліхтар» сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування\~своїх вимог\~покликається на\~те,\~що ЛКП «Львівський ліхтар» на сьогодніший день надає житлово-комунальні послуги співвласникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Між ЛКП «Львівський ліхтар» та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно відомості про нарахування та оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території по будинку [ADDRESS] станом на 01.02.2025 заборгованість становить 18 749,09 грн. Однак, просить стягнути заборгованість лише за період 01.06.2023 по 01.02.2025 в сумі 7902,80 гривень. Зазначає, що між ЛКП «Львівський ліхтар» та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає\~житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Проте відповідачі обов`язку щодо оплати витрат на управління будинком [ADDRESS] не виконують. Оскільки відповідачі\~суму заборгованості\~добровільно не\~сплачують,просить у судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену суму заборгованості, а також суму судових витрат. 27.03.2025 відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому вказали, що вони погоджуються сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 7902,80 грн. на користь ЛКП «Львівський ліхтар» в разі відсутності будь-яких зобов`язань за період до укладення договору та відсутності будь-яких інших зобов`язань з виконання договору за вказаний період та судовий збір. 05.05.2025 ЛКП «Львівський ліхтар»\~подало до\~суду відповідь\~на відзив,\~згідно якої\~зазначає,\~що у\~відзиві на позовну заяву відповідачі виклали свої застереження та визнавали позов, а тому ЛКП «Львівський ліхтар» не надавало заперечення на відзив. Однак, під час останнього судового засідання, 29.04.2025 відповідачі змінили свою позицію на протилежну та заперечують проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. В зв?язку з наведеним, просить визнати причини пропуску строку на надання відповіді на відзив поважними та продовжити такий строк, а також долучити дану відповідь на відзив з додатками до матеріалів справи №465/1613/25. Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Марків Ю.С. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 справу передано судді Кушнір Б.Б. Підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи перебування судді Марків Ю.С. у відпустці, відповідно до розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова Турчак М.І. №130/Р від 26.05.2025. Ухвалою суду від 29.05.2025 цивільну справу прийнято до провадження суддею Кушнір Б.Б. та вирішено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. Хід судового розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду. 26.06.2025 відповідачі подали до суду додаткові пояснення у справі №465/1613/25, до яких просять у разі відсутності вищевказаних зобов`язань з урахуванням доводів та доказів вищевказаних та у відзиві на позовну заяву задовольнити позовну заяву позивача, а саме стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 7902,80 грн. та стягнути з відповідачів солідарно судовий збір в розмірі 1514 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, надала аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві та до відповіді на відзив. Просила позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] у\~судовому засіданні\~позов заперечила,\~надала аналогічні\~пояснення викладеним\~у відзиві\~на позовну\~заяву та\~до додаткових\~поясненнях у даній справі. Вважає, що послуги ЛКП «Львівський ліхтар» їм не надавались, оскільки її не залучали під час проведення таких. Вони готові оплатити вказану суму заборгованості при відсутності від позивача до них інших зобов`язань грошового характеру. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, втім через канцелярію суду подав клопотання, згідно якого просить проводити розгляд даної справи без його участі, відзив на позову заяву та додаткові пояснення підтримує. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача Кічми В.Є., дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . Даний факт підтверджується довідкою «Львівський ліхтар» з місця проживання про склад сім`ї і прописку №79 від 12.02.2025 та відповіддю з\~Єдиного державного\~демографічного реєстру\~№1169985\~від 04.03.2025\~та відомостями\~відділу обліку\~та моніторингу\~інформації про\~реєстрацію місця\~проживання ГУДМС\~України у\~Львівській областівід 06.03.2025. 12.06.2019 відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням за адресою [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.9\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ст. 10\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим зборами співвласників,якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Отже, мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] було проведено збори співмешканців багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства. На підставі укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 26.06.2023, ЛКП «Львівський ліхтар» визначено надавати послуги співвласникам багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно із умовами договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно із вимогами законодавства та умовами цього договору. Послуга з управління включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Кожен із співвласників має право одержувати від управителя своєчасно та належної якості послугу з управління згідно із законодавством та умовами цього договору. Разом з тим, кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені цим договором. Згідно із умовами договору, сторони погодилися, що ціна послуги з управління становить 6,52 гривень на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території; винагороду управителю в розмірі 1,80 гривень на місяць. Плата на послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно з п.п.1.1 статуту, Львівське комунальне підприємство Львівський ліхтар» створене Львівською міською радою згідно з ухвалою міської ради від 31.01.2002 №1440 та підпорядковане Франківській районній адміністрації, що є представником власника-територіальної громади м. Львова і є органом, до сфери управління якого входить комунальне підприємств. Відтак, на даний час ЛКП «Львівський ліхтар», як управитель надає житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Згідно відомостями про нараховування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території, мешканців за адресою: [ADDRESS] за період 01.06.2023 по 01.02.2025 утворилась у відповідачів заборгованості у розмірі 7902,80 гривень, яку позивач просить стягнути у судовому порядку із відповідачів. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Тож, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 24.07.2023 року у справі №533/50/22). Представником ЛКП «Львівський ліхтар» до позову надано докази, що підтверджують надання житлово-комунальних послуг, а саме договори з підрядними організаціями, рахунки, штатні розписи, накази на прийняття на роботу, акти, додаткові угоди, відомість про нарахування по споживачах та акти виконаних робіт тощо. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із п. 14 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до\~житлово-комунальних\~послуг належать:\~житлова послуга\~-\~послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком.\~Послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком включає:\~забезпечення утримання\~спільного майна\~багатоквартирного будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг укладаються\~відповідно до\~типових або\~примірних договорів,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України\~або іншими\~уповноваженими законом\~державними органами\~відповідно до\~закону.\~Такі договори\~можуть затверджуватися\~окремо для\~різних моделей\~організації договірних\~відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно з ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Статтею 7 вказаного Закону визначено права та обов`язки споживача, зокрема, згідно з п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 8, 9 ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги», споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно із ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Частиною 4 вказаної статті визначено, що за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Згідно із частинами 5,6 ст. 27 даного Закону, виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Як вбачається з позовних вимог та матералів справи, позов про стягнення 7902,80грн. заборгованості за надані позивачем послуги заявлено за період 01.06.2023 по 01.02.2025. Суд не приймає до уваги як докази ненадання послуг акти-претензії відповідача від 16.03.2023, від 29.03.2023, заяви від 08.03.2023, від 28.03.2023, 14.03.2023, 16.03.2023, оскільки такі документи не стосуються спірного періоду та наявної заборгованості відповідачів, яка є предметом позовних вимог. Відповідач, як на підставу своїх заперечень щодо ненадання послуг у встановленому обсязі долучила до відзиву на позов акти-претензії від 18.09.2023, від 20.11.2024, скаргу від 27.05.2024, оскільки такі акти не містять викладу в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості, такі акти складені одноособово Кічма В.Є., без участі та підписів не менш як двох споживачів відповідної послуги, які проживають в будинку, а відтак, складені з порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Разом з цим, в судовому засіданні було досліджено розрахунок позовних вимог та інформацію про проведення перерахунку вартості прибирання сходової клітки кв. [ADDRESS] , згідно якої позивачем повністю виключено із розміру заборгованості відповідачів вартість прибирання за травень 2024-вересень 2024 в розмірі 610,449996гривень. Суд також враховує те, що позивачем на акти-претензії були надані відповіді у листах №1538 від 19.09.2023, №1019 від 25.11.2024, якими спростовано доводи відповідача щодо ненадання послуг. Суд також\~критично оцінює\~покликання відповідачки\~ [PERSON] \~як на\~факт ненадання\~послуг за\~спірний період\~ -\~незалучення \~її під\~час наданняпослуг працівниками ЛКП «Львівський ліхтар» та виконавцями послуг за договорами про надання послуг, які укладені позивачем. Відповідно до положень частини четвертої статті 319\~ЦК України, власність зобов`язує. Частиною 1 статті 385\~ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Згідно статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення\~статті 322 ЦК України\~встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 156\~ЖК України визначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Наведене узгоджується із положеннями п. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із ч.3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2\~ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII\~п. 32\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~вересня 2018\~року №\~712\~«Про затвердження\~Правил надання\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком та\~Типового договору\~про надання\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не звільняє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі 6-59цс13, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, а також у пунктах 76-79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/89/17 (провадження № 14- 448цс19). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Разом із тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі отримували надані послуги, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконували та не сплачував їх рахунки. Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року по справі №717/1323/16-ц (провадження №61-22244св18). Проте, відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів в підтвердження ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуги з утримання багатоквартирного будинку, як і доказів порушення підприємством їх прав. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідачами, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано також доказів на підтвердження відсутності у них заборгованості за вказаний період, як і не надано доказів на спростування поданого ЛКП «Львівський ліхтар» розрахунку заборгованості, в тому числі і не подано власного розрахунку заборгованості. Разом з\~тим,\~заперечень чи\~спростувань (у\~формі відповідних\~розрахунків)\~розрахунку заборгованості\~відповідачами не\~подано,\~іншого розрахунку\~суду не\~представлено,\~як і\~не доведено те, що невиконання зобов`язань по сплаті вартості отриманих послуг сталося не з їх вини. Оскільки позивач забезпечив надання споживачам відповідних послуг, а саме надавав житловокомунальні послугиза адресою: [ADDRESS] , відповідачам, тобто, між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ці послуги, та від яких останні не відмовлялися. Натомість оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунок наведений позивачем. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.\~У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Отже, надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення\~має\~відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі\~і застосуванні\~норми\~права\~до спірних\~правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.\~540\~ЦК України,\~якщо у\~зобов`язанні\~беруть участь\~кілька кредиторів\~або кілька\~боржників,\~кожний із\~кредиторів має\~право вимагати\~виконання,\~а кожний\~із боржників\~повинен виконати\~обов`язок\~у рівній\~частці,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~актами цивільного\~законодавства.\~Також,\~ч.1\~ст.\~543\~ЦК України\~передбачено,\~що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки відповідачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, тому вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями перед позивачем, які виникли за наданими житлово-комунальними послугами. За відсутності\~будь-яких\~інших доказів\~у справі\~щодо розміру\~заборгованості відповідачів\~їх перед\~позивачем,\~їх погашення\~відповідачами,\~суд встановлює\~такий розмір\~заборгованості виходячи\~з розрахунку\~позивача та\~вважає доведеним\~факт наявності\~заборгованості відповідачів\~перед позивачем\~за період\~01.06.2023\~по 01.02.2025в\~розмірі 7 902,80 гривень. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що оскількипредставником\~ЛКП «Львівський\~ліхтар» надано\~докази на\~підтвердження надання\~послуг відповідачам,\~обґрунтовано його\~розрахунок заявленої\~до стягнення\~суми,\~тому суд\~дійшов висновку\~про задоволення\~позовних вимог, заявлених\~позивачем за\~вказаний період,\~а відтак\~слід стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01.06.2023 по 01.02.2025 у розмірі 7 902,80 гривень. Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у розмірі по 1\~514 гривень з кожного. При цьому суд не визнає як підставу для застосування ч. 1 ст.142 ЦПК України (зменшення судових витрат) визнання відповідачами позову у відзиві на позовну заяву та в судових засіданнях відповідачем [PERSON] , оскільки таке визнання позову не було безумовним і зроблено відповідачем з умовою відсутності будь-якої попередньої заборгованості перед позивачем та відсутності будь-яких інших зобов`язань відповідачів перед позивачем, які не були предметом позовних вимог.

Outcome: approved