Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

21 липня 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] (надалі також - [PERSON] /позивач) з позовом до Київської міської ради (надалі також - КМР/відповідач) за участі третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни (надалі також - ПН КМНО Гоменюк О.М./третя особа) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] (надалі також - спадкодавець/ [PERSON] ), [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з належного їй на праві власності нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS] . ПН КМНО [PERSON] за заявою позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу № 21/2022 (надалі також - спадкова справа). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, оскільки спір щодо кола спадкоємців уже вирішений у судовому порядку. 20 червня 2025 року позивач подав третій особі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, 20 червня 2025 року ПН КМНО Гоменюк О.М. винесла постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії (додаток № 5), яка мотивована двома ключовими підставами: - відсутній документ, який підтверджує, що [PERSON] (мати - [PERSON] та баба - [PERSON] ) змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », перед реєстрацією шлюбу з [PERSON] , у зв`язку із чим нотаріус не мав змоги прослідкувати коло родинних відносин; - відсутній правовстановлюючий документ на частку квартири [ADDRESS] , а саме: свідоцтво про право власності на житло, вданого сектором приватизації Московської районної державної адміністрації, 30 травня 1994 року, який було втрачено. Ці обставини порушують право позивача на набуття права власності в порядку спадкування за законом на майно, що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду для захисту свого спадкового права. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд: - встановити юридичний факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є рідним племінником [PERSON] , [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] . В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І. А. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2025року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін на 11 серпня 2025 року на 10:00 год. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Крім того, зазначеною ухвалою задоволено клопотання позивач про витребування доказів та витребувано: 1) у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни (м. Київ, вул. Саксаганського, 9, оф. 1, email: [INFO] ) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 21/2022, заведеною приватним нотаріусом Київського міського натурального округу Гоменюк Оленою Миколаївною 09 листопада 2022 року. 2) в Управлінні житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 03039 м. Київ, проспект Голосіївський, 17-Б , email: uzhkg_golosrda@kyivcity.gov.ua) належним чином засвідчену копію Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.05.1994 року сектором приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва. 04 серпня 2025 року вх. № 49455 на адресу суду надійшов відзив представника КМР, яким представник відповідача не висловив заперечень щодо задоволення позову, просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та слухати справу за відсутності представника КМР. 04 серпня 2025 року вх. № 49333 на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 21/2022, заведеної 09 листопада 2022 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 11 серпня 2025 року вх. № 50826 від позивача надійшли додаткові пояснення, якими позивач зазначив, що сукупність доказів, які містить спадкова справа № 21/2022 дає підстави встановити, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа, 1912 року народження, яка за родинною спорідненістю є бабою позивача [PERSON] ( [INFO] ) та матір`ю [PERSON] ( [INFO] ), у зв`язку з чим позивач і спадкодавиця є рідними племінником та тіткою. Крім того, 11 серпня 2025 року вх № 50821 концелярією суду зареєстровано клопотання позивача відповідно до якого [PERSON] просив суд повторно витребувати в Управлінні житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 03039 м. Київ, проспект Голосіївський, 17-Б, e mail: uzhkg_golosrda@kyivcity.gov.ua) належним чином засвідчену копію свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 травня 1994 року сектором приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 07 червня 1994 року за реєстровим № 3055, або ж у разі відсутності зазначеного свідоцтва надати суду довідку з відповідними відомостями реєстрових записів приватизації щодо вказаного об`єкта нерухомого майна, яка повинна містити: адресу, номер квартири, площу та склад приміщень, прізвище, ім`я, по батькові власника (співвласників), дату та номер реєстраційного запису, підставу видачі свідоцтва, а також копії або витяги з документів, на підставі яких було оформлено право власності (заява на приватизацію, ордер, рішення органу приватизації тощо), відомості про інші реєстраційні дії щодо цього об`єкта, а також інформацію про місце архівного зберігання справи з приватизації. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. 01 вересня 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва на виконання ухвали від 11 серпня 2025 року з Управлінні житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли матеріали щодо приватизаційної справи на квартиру [ADDRESS] . Від позивача [PERSON] надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання у справі за його відсутності та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 вересня 2025 року вирішено закрити підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом та призначити справу до судового розгляду по суті на 24 вересня 2025 року на 09 годину 30 хвилин. У судове засідання, призначене на 24 вересня 2025 року, позивач [PERSON] не з`явився, до судового розгляду подав клопотання (вх. № 61012 від 24 вересня 2025 року) про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання на 24 вересня 2025 року не з`явився, повідомлявся шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету користувача системи «Електронний суд», про що в матеріалах міститься довідка про доставку електронного документи. При цьому у поданому до суду відзиві, представник відповідача просив проводити розгляд справи за відсутності представників Київської міської ради. Третя особа в судове засідання на 26 вересня 2025 року не з`явилась, повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електрону адресу ПН КМНО Гоменюк О.М. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається матеріалів справи, що матір`ю позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 червня 1959 року, виданого Міським бюро ЗАГС м. Чернівці (а.с 31). З копії свідоцтва про припинення шлюбу № 3361, виданого 06 березня 1968 року, актовий запис № 86, вбачається, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] повернула дівоче прізвище - [PERSON] (а.с. 32). З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15 липня 1949 року, актовий запис № 1832 від 30 вересня 1931 року вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33-34). Із архівної довідки № 068/05-12/930 Державного архіву м. Києва від 09 травня 2025 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою подружжя: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 119-121). Отже, на підставі встановлених вище фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] . З архівної довідки про шлюб [PERSON] та [PERSON] від 20 грудня 1930 р. вбачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] набула прізвище « [PERSON] » (а.с. 141-143). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо шлюбного запису № 109 від 01 січня 1946 року вбачається, що [PERSON] , у якому вказано «удова» та рік «минуло 33 роки» вступила у другий шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу набула прізвище « [PERSON] » (а.с.80-81). Із повного витягу від 13 березня 2023 року №00038837559 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 2477 від 17.09.1947 р. про народження [PERSON] підтверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 78-79). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.91). На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] , 1912 року народження, протягом життя перебувала під різними прізвищами у зв`язку з укладенням шлюбів. Із запису про шлюб від 20 грудня 1930 року між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що наречена мала 18 років і перебувала під прізвищем « [PERSON] », отже, роком її народження є 1912. Свідоцтво про народження від 21 вересня 1931 року підтверджує, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , якій було 19 років, що також узгоджується з 1912 роком народження. Згідно з актовим записом про шлюб від 01 січня 1946 року між [PERSON] та [PERSON] , остання набула прізвище « [PERSON] », і на момент укладення шлюбу їй виповнилось 33 роки, що підтверджує той самий рік народження. Крім того, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] свідчить, що на дату народження доньки [INFO] її матері [PERSON] було 35 років, що узгоджується з попередніми відомостями. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] (1912 р.н.), [PERSON] (1912 р.н.) та [PERSON] (1912 р.н.) є однією і тією самою особою, яка спочатку носила прізвище [PERSON] , після шлюбу 1930 року - [PERSON] , а після шлюбу 1946 року - [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до підпункту 4.4 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі також - Порядок), доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт родинних відносин, а саме: [PERSON] , [INFO] , є рідним племінником [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту необхідно позивачу для оформлення документів на прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог по цій справі в частині вимог про встановлення факту родинних відносин. Крім того, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру у [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] . Із інформаційної довідки КВ-2025 № 12834 від 10 квітня 2025 року, виданої Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», вбачається, що: квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] : частка квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого сектором приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва 30 травня 1994 року, зареєстрованого в БТІ 07.06.1994 року за реєстровим № 3055; частка квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2-ю Київською нотаріальною конторою 27 січня 1995 року за № 3-284, зареєстрованого в БТІ 27 лютого 1995 року під тим самим реєстровим № 3055 (а.с. 109). Відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2-ю Київською нотаріальною конторою 27 січня 1995 року за № 3-284, [PERSON] набула право власності на частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого сектором приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва 30 травня 1994 року, зареєстрованого в БТІ 07 червня 1994 року за реєстровим № 3055 (а.с. 115). 17 травня 1994 року до органу приватизації надійшла заява наймача квартири, що проживає за адресою [ADDRESS] [PERSON] , відповідно до якої останній просив оформити в передачу в приватну/спільну сумісність власність квартиру, яку він займає разом із членами сім`ї на умовах найму. Уповноваженим власником квартира визначено [PERSON] (а.с. 166). Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача у квартирі за адресою [ADDRESS] мешкають і мають право на житло на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» є: [PERSON] , власник особового рахунку, [INFO] ; [PERSON] , дочка, [INFO] (а.с. 167). Відповідно до розпорядження від 30 травня 1994 року відділу приватизації державного житлового фонду Київської районної державної адміністрації вирішено задовольнити прохання наймача [PERSON] та виділити йому у приватну власність квартиру [ADDRESS] , у десятиденний термін оформити свідоцтво про право власності на житло та житлово-експлуатаційні конторі № 201 у десятиденний строк та укласти договір з [PERSON] на участь у витратах на обслуговування та ремонт будинку (а.с. 170). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною третьою статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Як зазначає позивач, він є єдиним спадкоємцем за законом, який звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, оскільки спір щодо кола спадкоємців уже вирішений у судовому порядку. Так, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року у справі № 752/12530/23 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено повністю (а.с.21-26). Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (а.с. 27-30). Крім того, Верховний Суд постановою від 25 квітня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] , підписаною його адвокатом Стефанович Іриною Валеріївною, на зазначені судові рішення - рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 12.03.2025. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 09 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до нотаріуса ПН КМНО Гоменюк О.М. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 64), а з урахуванням пункту третього постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції на день звернення із заявою) вважається таким, що прийняв спадщину у встановлені законом строки. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). 22 березня 1969 року [PERSON] , [INFO] , як встановлено судом вище, мати позивача, уклала шлюб із [PERSON] внаслідок чого набула прізвище [PERSON] (а.с. 111-112). [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що потверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 20 червня 2025 року № 00051926096 (а.с. 125). Як встановлено судом вище, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є тіткою позивача та рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Позивач за правом представлення має право на спадкування після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , тієї частки спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] , тобто як спадкоємець другої черги. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до підпункту 4.3 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі також - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Як передбачено 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Відповідно до підпункту 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно статтею 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оформити спадкові права в порядку, встановленому статтею 1297 ЦК України позивач не може через відсутність правоустановчих документів на нерухоме майно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved