Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Керівник Дніпровської окружної прокуратури м. Києві в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки та просить усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 площею 0,1000 га по [ADDRESS] , шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 площею 0,1000 га по [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено порушення інтересів держави незаконним розпорядженням земельною ділянкою історико-культурного призначення на території Голосіївського району міста Києва. Встановлено, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 08.11.2021р. №61423797 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) зареєстровано право власності за відповідачем на житловий будинок загальною площею 42 кв.м. літ. «А» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2499172380000, номер відомостей про речове право 44898722). Державну реєстрацію здійснено на підставі довідки від 12.05.2021р. №19 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, що видана ФОП [PERSON] за наслідками проведеної технічної інвентаризації будинку, довідки КП КМР «КМБТІ» від 03.11.2021р. ПБ-2021 №2072 щодо відсутності реєстрації права власності на вказану будівлю, та витягу з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер в ЄДЕССБ ТІ01:6061-3899-9000-4242) щодо підтвердження видачі технічної документації №97/05/21-27 від 12.05.2021р. Інші документи, як зазначає сторона позивача, обов`язкові для здійснення державної реєстрації відповідно до положень «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що затверджений постановою КМУ №1127 від 25.12.2015р., відсутні, а нерухоме майно, на яке зареєстроване право приватної власності, не існує. На думку позивача, рішення про державну реєстрацію прав від 08.11.2021р. №61426784 прийнято державним реєстратором із порушенням положень ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Також, як зазначає позивач, встановлено, що на підставі заяви інженера - землевпорядника [PERSON] від 09.12.2021 №3В-9719042982021 та технічної документації із землеустрою із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ФОП [PERSON] , 21.12.2021 державним кадастровим реєстратором відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гнатюк Н.О. внесено відомості (здійснено реєстрацію) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 за адресою: [ADDRESS] . При цьому, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 Державному земельному кадастрі проведена державним кадастровим реєстратором на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка стосувалась зовсім іншої адреси - [ADDRESS] , іншого замовника - [PERSON] (чоловіка [PERSON] ), та на підставі якої, вже була зареєстрована інша суміжна земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:097:0005. При цьому, відповідно до сформованого державним кадастровим реєстратором витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.12.2021 № HB-3224798232021 земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 розташована за адресою: [ADDRESS] ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі здійснено на підставі технічної документації, яка жодного відношення не має до земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та якою засвідчено наявність на ній житлового будинку, що насправді не існує, то така реєстрація на думку позивача є незаконною та підлягає скасуванню. Окрім того встановлено, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лашиної Н.Г. від 08.08.2023 №68789049 припинено право власності [PERSON] на об?єкт речових прав: закінчений будівництвом об?єкт - житловий будинок по [ADDRESS] (РНОНМ: 2499172380000). Підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності на спірне майно стала заява [PERSON] від 04.08.2023, як власника неіснуючого об?єкту нерухомого майна, про знищення житлового будинку по [ADDRESS] , у зв?язку із його руйнуванням та знесенням (посвідчена 04.08.2023 приватним нотаріусом КМНО Лашиною Н.Г. та зареєстрована в реєстрі за №1620), а також довідки з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 03.08.2023 (реєстраційний номер в ЄДЕССБ DT01:1171-7911-6709-6261) про знищення/знесення майна. Вказані реєстраційні дії [PERSON] здійснено з метою створення уявної законності набуття права власності на неіснуючий об?єкт нерухомого майна, з використанням у складі технічної документації із землеустрою завідомо недостовірних документів, які посвідчують право власності на неіснуючий житловий будинок, з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності у позаконкурентний спосіб (без прийняття рішення Київською міською радою про її відведення). Крім того, спірна земельна ділянка розташована в Південному історичному ареалі міста Києва, в зоні охоронюваного ландшафту, в охоронній зоні Національного музею народної архітектури та побуту України (с. Пирогів) та є землею історико - культурного призначення. Територія в межах охоронних зон не могла й не може використовуватися, зокрема, для нового будівництва без урахування вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 10 березня 2023 року до суду від Київської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких представник просить позов задовольнити, посилаючись на те, що реєстрація спірної земельної ділянки за відповідачем відбулася з порушенням вимог законодавства на підставі технічної документації, яка розроблена під експлуатацію неіснуючого житлового будинку, та Київська міська рада рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або в користування не приймала. Розгляд справи просить проводити без участі представника Київської міської ради. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява, з якої вбачається, що справу просить розглядати без його участі та позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не направив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 12.05.2021 ФОП [PERSON] склав довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси №19, згідно з якою за результатами технічної інвентаризації виявлено житловий будинок літ. «А», загальною площею 42 кв.м, який зі слів замовника [PERSON] , побудований господарчим способом у 1991 році. Житловий будинок має наступну адресу: [ADDRESS] . Житловий будинок відповідає Державним будівельним нормам та готовий до експлуатації. Згідно з довідкою КП КМР «КМ БТІ» від 03.11.2021 ПБ-2021 №2072 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстроване. За замовленням [PERSON] ФОП [PERSON] складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 08.11.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська К.С. зареєструвала за [PERSON] право приватної власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2499172380000, загальною площею 42 кв.м, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 61423797 від 08.11.2021, підстава для державної реєстрації: довідка про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси серія та номер: 18 виданий 12.05.2021, видавник ФОП [PERSON] . 21.12.2021 державним кадастровим реєстратором відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гнатюк Наталією Олександрівною за заявою [PERSON] від 09.12.2021 №3В-9719042982021 внесено відомості (здійснено реєстрацію) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.12.2021 №НВ-3224798232021 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 28.11.2021, розробленої ФОП [PERSON] , 21.12.2021 була зареєстрована земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011, розташована за адресою: [ADDRESS] ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Згідно інформації Державного земельного кадастру право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 0570202/1-4303 від 05.04.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується. Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.04.2023 об`єктом огляду є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка має прямокутну форму, не огороджена парканом, має ґрунтове покриття, частково вкрита зеленими насадженнями, зокрема деревами та кущами, повністю захаращена, на ділянці купи зі сміттям. На земельній ділянці в ході огляду не виявлено будь-яких будівельних матеріалів, огороджень, предметів чи речей, які б свідчили про наявність житлових чи нежитлових споруд. 08.08.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лашина Н.Г. припинила право власності [PERSON] на об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок по [ADDRESS] (РНОНМ 2499172380000), індексний номер 68789049 від 08.08.2023. Підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності на зазначений об`єкт стала заява [PERSON] від 04.08.2023, як власника неіснуючого об?єкту нерухомого майна, про знищення житлового будинку по [ADDRESS] , у зв?язку із його руйнуванням та знесенням (посвідчена 04.08.2023 приватним нотаріусом КМНО Лашиною Н.Г. та зареєстрована в реєстрі за №1620), а також довідки з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 03.08.2023 (реєстраційний номер в ЄДЕССБ DT01:1171-7911-6709-6261) про знищення/знесення майна. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом №062/14-8276 від 15.08.2024 повідомило, що за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно на праві власності не реєструвалося. Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація листом №100-10874 від 19.08.2024 повідомила, що нею жодного питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості [ADDRESS] , не опрацьовувалось, жодних звернень не надходило. Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:79:097:0011) у Голосіївському районі міста Києва В Реєстрі будівельної діяльності, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси будь-яким об`єктам по [ADDRESS] . Земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 за адресою: [ADDRESS] , розташована у Південному історичному ареалі міста Києва (наказ Міністерства культури та інформаційної політики України від 02.08.2021 №599 «Про затвердження меж та режимів використання території історичних ареалів м. Києва), в зоні охоронюваного ландшафту на території Національного музею народної архітектури та побуту України (с. Пирогів). Відповідно до протоколу від 30.08.2024 огляду веб-ресурсу - програми компанії Google, в рамках якої в мережі Інтернет викладені супутникові фотознімки планети Земля з можливістю трьох вимірного перегляду ландшафту поверхні землі або будівель та споруд Google Earth Pro (зазначене програмне забезпечення надає можливість оглядати зображення поверхні Землі із різною хронологією, зміни ландшафту, погодних умов та об`єктів, що перебувають на ділянці), проведеного у кримінальному провадженні №12024100040000610 від 21.02.2024, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 за адресою: Солов`їна 23-Б, ознак знаходження будь- яких будівель/споруд за період з 2005 по 2024 роки не виявлено. Відсутність на даній земельній ділянці будь-яких будівель чи споруд зафіксовано протоколом огляду місця події від 10.04.2023 у кримінальному провадженні №12023100040000640. Допитаний 17.02.2023 кримінальному провадженні №12023100040000640 як свідок [PERSON] повідомив, що виготовив документи на неіснуючий об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , які не відповідають дійсності, а саме технічний паспорт, та склав довідки, де вказав поштову адресу зі слів замовника, не маючи ніяких підтверджуючих на це документів, замірів не виконував, за адресою не виїжджав, де знаходяться земельна ділянка йому не відомо. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Частиною 1 ст. 9 Земельного кодексу України встановлено, зокрема, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 п. 77 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно ч. 5 п. 77 Порядку № 1127 підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених п.п. 78, 79 та 80 цього Порядку. Пунктом 78 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Пунктом 79 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси. Документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Абзацем 3 п. 78 Порядку № 1127 визначено, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Відповідно до п. 80 Порядку № 1127 у випадку закінчення будівництва до 5 серпня 1992 року, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо у відомостях про адресу завершеного будівництвом об`єкта, передбаченого цим пунктом, відсутні необхідні реквізити адреси, передбачені ч. 4 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», застосовуються п.п. 77 або 79 цього Порядку. Якщо у відомостях про завершений будівництвом об`єкт, передбачений цим пунктом, відсутні необхідні відомості про нерухоме майно, передбачені п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, застосовується п. 77 цього Порядку в частині відомостей про технічну інвентаризацію завершеного будівництвом об`єкта. Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад. Механізм присвоєння адрес в місті Києві визначено Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві». Відповідно до п. 4.16 Положення присвоєння поштової адреси багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Присвоєння поштових адрес іншим об`єктам нерухомого майна здійснюється наказом Департаменту містобудування та архітектури міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (стаття 79 ЗК України). Стаття 79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Згідно зі статтями 1, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Системний аналіз зазначених положень законодавства свідчить про те, що сформована і зареєстрована в Державному земельному кадастрі земельна ділянка набуває статусу об`єкта цивільних прав і з цього моменту може бути предметом будь-якого правочину. Згідно із статтею 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації. За змістом ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. У відповідності до ч.4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. За ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є подання заявником документів, передбачених ч. 4 цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно із ч.3 ст.29 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зазначаються, зокрема, інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них (у разі формування земельних ділянок, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру). Відповідно до статті 54 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом. У статті 150 Земельного кодексу України визначено, що до особливо цінних земель належать землі природно-заповідного фонду, землі історико-культурного призначення. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Частиною 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що для здійснення первинної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] [PERSON] приватному нотаріусу було надано довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 12.05.2021 №19, що видана ФОП [PERSON] , згідно якої будинок побудований господарським способом у 1991 році. Державним реєстратором від КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» отримано інформаційну довідку від 03.11.2021 ПБ-2021 №2072 щодо відсутності реєстрації права власності на вказану будівлю, та отримано витяг з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер в ЄДЕССБ ТІО1: 6061-3899-9000-4242) щодо підтвердження видачі технічної документації №97/05/21-27 від 12.05.2021, в якому відсутні відомості про рік побудови спірного будинку, та зазначено, що поштова адреса не присвоювалась. При цьому довідка про технічні показники об`єкта та підтвердження адреси від 12.05.2021 №17 не є належним документом щодо підтвердження дати побудови об`єкта, оскільки, дата побудови житлового будинку (1991 рік) вказана «зі слів замовника», а також не є належним документом щодо підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна. Довідка, складена на підставі проведеної технічної інвентаризацій, не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, які надають підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості. Таким чином, незважаючи на вищевказані вимоги законодавства, в реєстраційній справі №2499172380000 відсутні документи, які дають беззаперепчно підтверджують, що житловий будинок побудовано до 05.08.1992; відсутні відомості з ЄДССБ про присвоєння поштової адреси та відомості про земельну ділянку, що належить відповідачу на праві власності. Документи, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси відсутні. З даних програми компанії Google, в рамках якої в мережі Інтернет викладені супутникові фотознімки планети Земля з можливістю трьох вимірного перегляду ландшафту поверхні землі або будівель та споруд Google Earth Pro (зазначене програмне забезпечення надає можливість оглядати зображення поверхні Землі із різною хронологією, зміни ландшафту, погодних умов та об`єктів, що перебувають на ділянці), встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:097:0011 за адресою: [ADDRESS] , ознак знаходження будь яких будівель/споруд за період з 2005 по 2024 роки не виявлено. Відсутність на даній земельній ділянці будь-яких будівель чи споруд також зафіксовано протоколом огляду місця події, проведеного 10.04.2023 в ході розслідування кримінального провадження №12023100040000640. За результатами огляду встановлено, що земельна ділянка не огороджена, парканом, має ґрунтове покриття, частково вкрита зеленими насадженнями, зокрема деревами та кущами, повністю захаращена, на ділянці купи зі сміттям. Також на земельній ділянці в ході огляду не виявлено будь-яких будівельних матеріалів, огороджень, предметів чи речей, які б свідчили про наявність житлових чи нежитлових споруд. Окрім того, допитаний у вказаному кримінальному провадженні свідок [PERSON] повідомив, що виготовив документи на неіснуючий об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , які не відповідають дійсності, а саме технічний паспорт, та склав довідки, де вказав поштову адресу зі слів замовника, не маючи ніяких підтверджуючих на це документів, замірів не виконував, за адресою не виїжджав, де знаходяться земельна ділянка йому не відомо. З наведеного можна зробити висновок, що житловий будинок площею 42 кв.м літ. «А» по [ADDRESS] відповідачем не будувався, в експлуатацію у встановленому законом порядку не вводився, будинок відсутній в натурі на спірній земельній ділянці, а отже як об`єкт нерухомого майна ніколи не існував. Таким чином, тобто право власності на будинок у відповідача не виникло, а його державна реєстрація проведена за відсутності правових підстав для набуття ним такого права. Відсутність законних підстав для набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно виключає існування правових підстав для отримання в користування земельної ділянки в порядку, визначеному ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України. Також судом встановлено, що спірна земельна розташована в Південному історичному ареалі міста Києва, в зоні охоронюваного ландшафту, в охоронній зоні Національного музею народної архітектури та побуту України (с. Пирогів) та є землею історико-культурного призначення. Як вбачається з фактичних обставин, Музей є комплексною пам`яткою та пам`ятковим ансамблем, а відповідна територія є територією пам`ятки. Перебування спірної земельної ділянки в охоронній зоні Музею, зоні охоронюваного ландшафту та у межах історичного ареалу м. Києва і його Центральній планувальній зоні підтверджується інформацією Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 05.11.2024 №066-35-14, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 02.05.2023 №055-3059, графічними матеріалами Генерального плану м. Києва та протоколом огляду від 30.08.2024, проведеного в рамках кримінального провадження №12024100040000610. Отже, земельна ділянка (кадастровий номер 8000000000:79:097:0011) розташована в межах охоронної зони Музею, зони охоронюваного ландшафту, в історичному ареалі міста Києва та є режимним середовищем і містить заборону на здійснення нового будівництва, крім виключних випадків і тільки за проектами, розробленими на основі історико-містобудівних обґрунтувань та погодженими з відповідними державними органами охорони культурної спадщини. У постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі №910/3460/14 викладено правовий висновок, згідно з яким на землях історико- культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню, а в межах історичної охоронної зони дозволено будівництво лише особливо важливих споруд у виключних випадках, а спорудження будь-яких інших будівель (офісних, житлових), які не належать до особливо важливих споруд, є протиправним. Таким чином, нове будівництво в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини можливе лише у виключних випадках і за обов`язкової згоди органів охорони культурної спадщини, а також не повинно порушувати інтереси територіальної громади міста у сфері забезпечення охорони культурної спадщини, у тому числі створювати загрозу функціонуванню чи знищенню об`єктів культурної спадщини та існуванню історико-культурного середовища на відповідній території. Отже, територія в межах охоронних зон не могла й не може використовуватись, зокрема для нового будівництва, без урахування вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини. Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених вимог належними, допустимими доказами, а обраний ним спосіб захисту порушеного права відповідає приписам чинного законодавства України, зокрема. ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що має наслідком задовлення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Київської міської прокуратури за подання позовної заяви з відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 3028 грн., оскільки позовні вимоги були задоволені.

Outcome: approved