Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 39,8 кв.м, загальною площею 67,8 кв.м. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 2002 року, яке було видано Відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» на підставі розпорядження від 27 травня 2002 року №2071 відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Окрім того, право на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано в КП ХМБТІ. Технічний паспорт оформлювався також виключно на її ім`я. Вказана квартира також є її постійним місцем проживання. Окрім того, в зазначеній квартирі [ADDRESS] зареєстрований та постійно проживає її син [PERSON] . Її чоловік [PERSON] , який також проживав в цій квартирі, помер [INFO] . У зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України та регулярними обстрілами у м.Харкові вказаний вище об`єкт нерухомості, було пошкоджено, у зв`язку з чим з метою отримання компенсації за пошкоджене житло у власників житла виникла необхідність у внесенні інформації про квартиру за зазначеною вище адресою до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В своєму архіві з документами вона не знайшла оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 2002 року, яке вимагав реєстратор для вчинення відповідної реєстраційної дії, у зв`язку з чим вона з відповідачем надали інший правовстановлюючий документ на квартиру на її ім`я, а також на ім`я сина [PERSON] . Після подачі пакету документів державному реєстратору для вчинення реєстраційної дії щодо внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням державного реєстратора №76006731 від 11 листопада 2024 року було відмовлено у зв`язку з тим, що вказаний об`єкт нерухомості за даними КП ХМБТІ по праву власності зареєстрований виключно за [PERSON] . Згідно з відповіддю AT «Українські енергетичні машини» (раніше ВАТ «Турбоатом») №01/10/82-32 від 23.05.2025 в ході перевірки AT «Українські енергетичні машини» як правонаступник ВАТ «Турбоатом» встановило, що структурний підрозділ підприємства відділ приватизації, який функціонував у період діяльності ВАТ «Турбоатом» та здійснював оформлення відповідних правовстановлюючих документів на об`єкти житлового фонду, на теперішній час ліквідований. В результаті проведеного внутрішнього пошуку серед архівних матеріалів Товариства встановлено, що документи, які стосуються приватизації вищевказаної квартири та видачі відповідного свідоцтва про право власності, у наявних архівних фондах підприємства відсутні. За результатами аналізу наявної інформації, а також з урахуванням відсутності внутрішніх документів про передачу архівів ліквідованого відділу, AT «Українські енергетичні машини» не має можливості достовірно встановити до якої юридичної або архівної установи могли бути передані відповідні документи після припинення діяльності згаданого відділу, у своєму розпорядженні запитуваних матеріалів не мають та позбавлені можливості їх надати. Підприємство не має об`єктивної можливості самостійно встановити місцезнаходження зазначених документів або органу, до якого вони могли бути передані у встановленому порядку у зв`язку з давністю відповідних подій, відсутністю реєстраційних записів та обмеженістю архівної документації, що зберіглася. Таким чином, вказані відмінності у переліку власників на один і той же об`єкт нерухомого майна та відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] не дає можливості оформити та отримати компенсацію за пошкоджене в результаті російської агресії житло, бо є перешкодою для внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 25.07.2025, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 19.08.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, зазначила, що оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру за позивачем втрачено та позивач не може зареєструвати право власності за собою. Представники третіх осіб Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» та Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в судове зсідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Судом встановлено, що згідно копії паспортів серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб, позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьками відповідача [PERSON] є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії технічного паспорта від 22.05.2002 виготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] , квартира [ADDRESS] має загальну площу 67,8 кв.м., та складається з 3 кімнат, житлова площа 39,8 кв.м. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.07.2025 № 434267918, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2002 видане Органом приватизації Відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» та записане у реєстрову книгу за № 2071, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . За цим свідоцтвом квартира зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] та записано у реєстрову книгу за №В-58563 04.07.2022. З відповіді\~ КП\~«Харківське \~міське бюро\~ технічної\~інвентаризації» ХМР\~ від\~ 12.06.2025,\~вбачається,\~що \~ в\~наявних архівних\~ матеріалах\~ КП\~«БТІ» не\~міститься актуальна\~інформація про\~зареєстроване право\~власності,\~містяться реєстраційні\~відомості \~станом \~на 31.12.2012.\~Відповідно до\~наявних архівних\~матеріалів реєстрацію\~права власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~станом на\~31.12.2012\~ проведено\~КП «БТІ»\~ за\~ [PERSON] \~на \~підставі свідоцтва\~ про\~право \~власності на\~житло,\~виданого 27.05.2022\~Відділом приватизації\~ ВАТ\~«Турбоатом»,\~р.№2071.\~КП «БТІ»\~надало копію\~з \~примірника свідоцтва\~ про\~право власності\~на житло,\~ виданого\~ 27.05.2002\~Відділом приватизації\~ ВАТ\~«Турбоатом» р.№2071,\~на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~що міститься\~в матеріалах\~інвентаризаційної справи,\~з якого\~ вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності належить [PERSON] . Згідно з відповіддю AT «Українські енергетичні машини» (правонаступника ВАТ «Турбоатом») №01/10/82-32 від 23.05.2025, вбачається, що в ході перевірки AT «Українські енергетичні машини» як правонаступник ВАТ «Турбоатом» встановило, що структурний підрозділ підприємства відділ приватизації, який функціонував у період діяльності ВАТ «Турбоатом» та здійснював оформлення відповідних правовстановлюючих документів на об`єкти житлового фонду, на теперішній час ліквідований. У результаті проведеного внутрішнього пошуку серед архівних матеріалів Товариства встановлено, що документи, які стосуються приватизації вищевказаної квартири та видачі відповідного свідоцтва про право власності, у наявних архівних фондах підприємства відсутні. За результатами аналізу наявної інформації, а також з урахуванням відсутності внутрішніх документів про передачу архівів ліквідованого відділу, AT «Українські енергетичні машини» не має можливості достовірно встановити до якої юридичної або архівної установи могли бути передані відповідні документи після припинення діяльності згаданого відділу. AT «Українські енергетичні машини» не має у своєму розпорядженні запитуваних матеріалів та позбавлені можливості їх надати. Також AT «Українські енергетичні машини» у своїй відповіді повідомило, що підприємство не має об`єктивної можливості самостійно встановити місцезнаходження зазначених документів або органу, до якого вони могли бути передані у встановленому порядку у зв`язку з давністю відповідних подій, відсутністю реєстраційних записів та обмеженістю архівної документації, що зберіглася. Рішенням державного реєстратора №76006731 від 11 листопада 2024 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки проведення державної реєстрації на підставі поданих документів неможливе. У рішенні зазначено про те, що на запити державного реєстратора отримано відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР. В листі від 10.10.2024 КП «ХМБТІ» ХМР зазначено, що право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом`р.№2071. В листі від 21.10.2024 КП «ХМБТІ» ХМР надано копію свідоцтва про право власності на квартиру від 27.05.2002р., виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» на ім`я [PERSON] р.№2071. В листі від 06.11.2024 КП «ХМБТІ» ХМР зазначено, що відповідно до запису в реєстраційній книзі за реєстровим №58563 реєстрація права власності на вищевказану квартиру проведена за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 7.05.2022р. виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» р.2071. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Право на застосування певного способу захисту порушеного права існує у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Захист порушених цивільних прав та інтересів є елементом механізму правового регулювання цивільних відносин, саме тих, у яких й відбулося порушення зазначених прав або інтересів особи. Такий захист цивільних прав та інтересів їх учасників є необов`язковим (факультативним) у структурі такого механізму, оскільки він з`являється лише за необхідності вирівнювання викривленого розвитку правового регулювання цивільних відносин з метою приведення їх у певний стан - відповідно до умов договору або положень законодавства. Згідно з положеннями\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом\~статті 41 Конституції України\~та статті\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга\~статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно зі\~статтею 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі\~статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема,\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього\~Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених\~статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч. 4\~ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За правилом абз.4 ч.5 ст.3\~ вказаного\~Закону державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого\~статтею 31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом. Так, ч. 3\~ст.10 Закону №1952-IV\~врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до частини 1\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката. Відповідно до п.53 Постанови КМУ від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Статтею 24 вказаного Закону\~передбачено умови для відмови в державній реєстрації прав, зокрема, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 24 Закону). Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем чітко встановлено процедуру розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, яка включає в себе перевірку документів на предмет відповідності таких вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Суд звертає увагу на те, що система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до\~Закону № 1952-IV, запроваджена в Україні з 01.01.2013 року, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях. Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону № 1952-IV\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 12.06.2025, вбачається, що відповідно до наявних архівних матеріалів реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 проведено КП «БТІ» за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.05.2022 Відділом приватизації ВАТ «Турбоатом», р.№2071 Таким чином судом встановлено, реєстрація права власності позивачки на квартиру [ADDRESS] \~\~була здійснена відповідно до вимог законодавства, що було чинним на момент проведення такої реєстрації. Позивачка, звертаючись з позовом до суду про визнання за нею права власності на квартиру, посилалася на те, що іншого, окрім судового способу для підтвердження права власності на квартиру через втрату оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру та не визнання її прав власності,\~не існує. Разом з тим, із наданих стороною позивачки доказів на підтвердження позовних вимог не встановлено, що вона зверталася як в БТІ так і до ЦНАП щодо видачі їй дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру, який нею втрачено. Так, судом встановлено що позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки на запити державного реєстратора отримано відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР про те, що відповідно до запису в реєстраційній книзі за реєстровим №58563 реєстрація права власності на вищевказану квартиру проведена за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.2022р. виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» р.2071. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка самостійно зверталася до державного реєстратора з вимогою проведення державної реєстрації її права власності на квартири [ADDRESS] \~\~ і їй відмовлено у проведенні такої реєстрації. Крім того, відповідач, з вимогами до якого звернулася позивач, не оспорює та не заперечує право власності позивача на спірну квартиру, тоді як норми статті 392 ЦК України вимагають доведення порушення відповідачем права власності (оспорювання або невизнання), за захистом якого звертається позивач. Між тим судом не було встановлено таких обставин з боку відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено, порушення, невизнання та/або оспорення прав позивача як власника спірного нерухомого майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутність (втрата) правовстановлюючого документа перешкоджає у реалізації останньою права на володіння, користування та/або розпорядження спірним об`єктом нерухомого майна. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов\~\~ [PERSON] не підлягає до задоволення, через його необґрунтованість та безпідставність. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed