Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачкою та відповідачем 31 липня 2016 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя та виховання дітей. Протягом усього спільного подружнього життя позивач намагалася підтримувати та налагодити їхні відносини, однак спроби не дали позитивних результатів. Після чергового вчинення домашнього насильства відповідачем, позивачці довелося викликати поліцію, адже в його діях вона вбачала загрозу для себе та дітей, тому стосовно відповідача було складено відповідний протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Після цього позивачкою було подано позов до суду про розірвання шлюбу. Протягом певного часу позивач з відповідачем не проживають разом. Діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач час від часу рідко та не на кожну вимогу надає матеріальну допомогу на утримання дітей та в недостатній для них кількості. Протягом тривалого часу відповідач, ще навіть коли вони проживали разом неохоче допомагав з доглядом дітей чи хатньою роботою. Не маючи власного доходу відповідач часто витрачав кошти, які приходять на його банківську картку по догляду за дітьми на власні потреби, алкогольні напої, цигарки та інше. За характером відповідач досить агресивний, особливо в стані алкогольного сп`яніння, та досить часто поводиться неадекватно і вчиняв домашнє насильство щодо позивачки, дітей та її матері. Протягом листопада 2024 р. - січня 2025 р. на відповідача неодноразово було складено протокол про вчинення домашнього насильства та складено термінові заборонні приписи. 06 січня 2025 року відповідач взагалі внаслідок своєї агресії вчинив конфлікт та вибив стіну у кімнаті, щоб його не турбували. Позивач зазначає, що вона самостійно слідкує за здоров`ям дітей та водить їх до лікарів, реабілітації. Формально відповідач доглядає за [PERSON] , що дає йому підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у разі розірвання їхнього шлюбу та несплати ним аліментів. У зв`язку з цим відповідач ставиться до сина [PERSON] з особливою увагою, нехтуючи інтересами інших дітей. Відповідач може висловлювати почуття любові лише до сина [PERSON] , коли інші сини, особливо брат-близнюк [PERSON] - [PERSON] також хоче уваги відповідача, то той агресивно відмовляє, і внаслідок домашнього насильства син [PERSON] боїться відповідача. Для сина [PERSON] відповідач постійно каже, що забере його жити до себе, де вони не будуть вчити уроки і відповідач буде завжди давати йому телефон, коли той захоче, аби таким чином «підкупити» дитину для власної вигоди. [PERSON] те, що [PERSON] має брата близнюка, відповідач ніколи навіть не припускав і не пропонував, щоб забрати і [PERSON] до себе. Відповідач дітям ніколи не готував їсти, не займається їхньою гігієною, здоров`ям та розвитком, має шкідливі звички - зловживання алкогольними напоями та курінням цигарок, а тому в інтересах дітей буде проживання дітей з матір`ю. До того ж, найменший син - [PERSON] віком лише 1 рік 4 місяці перебуває на грудному вигодовуванні та потребує постійної уваги матері. Усі діти мають тісний емоційний зв`язок між собою, тому для забезпечення їхніх найкращих інтересів та збереження такого зв`язку найкращим буде проживання усіх дітей разом з матір`ю. 12.03.2025 року представником відповідача адвокатом Курганською О.В. подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позовні вимоги безпідставні, оскільки між позивачкою та відповідачем не існує спору щодо місця проживання дітей. Малолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають із позивачкою, що стверджується довідкою №9 від 24.01.2025 р. Позивачка без згоди батька змінила місце проживання дітей, перевела їх в іншу школу та перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, незважаючи на те, що він є опікуном сина [PERSON] . У зв`язку із чим він звертався до органу опіки та піклування та звернувся із відповідним позовом в суд до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дітей (справа №569/3441/25). Також за заявою [PERSON] з відповідача на її користь судовим наказом стягнуто аліменти на дітей. Таким чином, вважає, що права позивачки не були порушені та не підлягають захисту, навпаки саме позивачка всупереч інтересам дітей створює батькові та дітям перешкоди у вільному спілкуванні. Тобто, на час звернення до суду, як і на даний час між позивачкою та відповідачем відсутній спір з приводу місця проживання дітей. В судовому засіданні представник позивача адвокат Собчук М.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Курганська О.В. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився. 23.07.2025 року подали до суду письмовий висновок, в якому вважають за недоцільне визначення місця проживання дітей. Заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 31.07.2016 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який станом на день розгляду цієї справи між ними розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 у справі №569/84/25. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] ; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу від 06 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони як продавці та [PERSON] , [PERSON] з другої сторони, як покупці уклали договір купівлі-продажу, згідно якого продавці продали та передали покупцям а покупці купили та прийняли від продавця в рівних частинах по 1/2 частці кожному в особисту приватну власність житлове приміщення, кімнати гуртожитку [ADDRESS] . Згідно характеристики ОСББ Мрія-Рівне від 11 лютого 2025 року №1 [PERSON] проживала своїми трьома синами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до 12 січня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , та виїхала з гуртожитку по сімейних обставинах. [PERSON] дбала про чистоту не лише у квартирі а й за благоустрій прибудинковій території, де граються діти. Як заступник голови правління ОСББ Марія-Рівне Барась В.В. не мала можливості займатися управлінням будинку, оскільки її чоловік забороняв, у сім`ї були часті сварки. Вона допомагала сусідам по гуртожитку вирішувати будь-які питання, що виникають в процесі співжиття у гуртожитку. [PERSON] завдяки своїй небайдужості до чужих проблем користується повагою серед сусідів працелюбна, ініціативна, справедлива. 01 листопада 2024 року [PERSON] (користувач) та [PERSON] (позичкодавець) уклали договір позички згідно якого позичкодавець зобов`язується передати користувачеві в безоплатне користування квартиру по [ADDRESS] . Згідно копії довідки про склад сім`ї виданої ТОВ Авеню-Рівне від 24 січня 2025 року, [PERSON] фактично без реєстрації проживає разом із сім`єю за адресою: [ADDRESS] з 24 січня 2025 року по даний час, склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики ТОВ «Авеню Рівне», [PERSON] проживає з своїми трьома синами по [ADDRESS] , вона є уважною відповідальною та організованою особою. Заборгованості у неї немає.\~Завжди підтримує хороші стосунки йде на контакт і вирішує всі питання оперативно і конструктивно. Троє синів [PERSON] виховуються в умовах, що забезпечує їм належний догляд і увагу. Вона дбає про їхнє благополуччя і водночас організовує їхнє дозвілля та виховання. [PERSON] користується повагою серед сусідів завдяки своїй ввічливості, порядності та здатності ефективно вирішувати будь-які питання, що виникають в процесі співжиття в багатоквартирному будинку. Згідно довідки директора Рівненського ліцею №22 Рівненської міської ради, за період навчання [PERSON] - мама дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , систематично відвідувала батьківські збори цікавилася навчанням та поведінкою синів. [PERSON] та [PERSON] завжди були чисті та охайні мали все необхідне до уроків. [PERSON] , часто приводила і забирала дітей з ліцею, позитивно реагувала на зауваження щодо навчання і поведінки хлопців. Згідно відповіді на адвокатський запит КНП «ЦПМСД «Північний» РМР від 14.02.2025 року, діти [PERSON] , [PERSON] спостерігається в КНП ЦПМСД «Північний» РМР у лікаря педіатра [PERSON] з 17 січня 2021 року. Дитину [PERSON] [INFO] задекларовано з 30 жовтня 2023 року. Зі слів лікаря педіатра [PERSON] відомо, що під час планових та позапланових оглядів дітей батько [PERSON] з`являвся декілька разів, зокрема останній візит був з сином [PERSON] у січні 2025 року. Зазвичай діти [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на профілактичні огляди та у випадку захворювання з`являлась у супроводі мами [PERSON] . У січні 2025 року [PERSON] звертався до лікаря-педіатра у зв`язку із захворюванням сина [PERSON] . Батько - [PERSON] цікавився здоров`ям дітей перебуваючи на огляді у січні 2025 року з сином [PERSON] . В інших випадках питанням здоров`я дітей займалась мама [PERSON] . [INFO] [PERSON] із своїми трьома синами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виїхала та проживають за кордоном. Батько [PERSON] звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19 лютого 2025 року, із заявою в якій зазначав, що в нього від шлюбу з [PERSON] мають троє малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , при цьому старші сини мають інвалідність і дружина є опікуном сина [PERSON] , а він - сина [PERSON] . Дружина з дітьми завжди поводилась суворо кричала на них погрожувала застосуванням фізичної сили, діти її бояться і у її присутності почувалися наляканими та жалілися йому. На даний час дружина стягує з нього аліменти на дітей, подала заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину, переїхала на інше місце проживання та без його відома перевела дітей в іншу школу. Коли він прийшов до нової школи побачити старших дітей, дружина влаштувала сварку в їх присутності. Також вона забороняє дітям спілкуватись з батьком під погрозою бути покараними. За час окремого проживання та періодичних спілкувань з дітьми він помітив, що у них знизилась самооцінка вони бояться висловлювати свої емоції, бояться повідомити йому, що їм заборонила мати, з його спостережень діти страждають через постійні обмеження можливості спілкуватися з батьком та проводити з ним час. Просить вжити заходів у зв`язку з психологічним насильством над дітьми. Згідно копії довідки виданої директором Рівненського ліцею №22 від 18.12.2024 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються у 2А класі Рівненського ліцею №22 Рівненської міської ради. Хлопці живуть з мамою [PERSON] і татом [PERSON] за адресою [ADDRESS] батьки матеріально отримують дітей забезпечують необхідні умови для їхнього навчання систематично відвідують батьківські збори та цікавляться життям і навчальними досягненнями дітей. Батько [PERSON] за можливості приводить і забирає дітей з ліцею, позитивно реагує на зауваження щодо навчання синів. Судовим наказом від 19 грудня 2024 року у справі 569/24393/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягується аліменти на утримання синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі половини заробітку боржника. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради як №08-01-1234/25 від 21.07.2025, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначте місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, згідно висновку органу опіки та піклування вбачається, що батько дітей проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання за вище вказаною адресою наявні всі комунальні зручності, квартира з ремонтом облаштована меблями та побутовою технікою, у помешканні чисто, для дітей створені належні умови для проживання. Батько любить своїх синів, бажає більше часу проводити з ними спілкуватись та брати участь у їх вихованні. [PERSON] працює у ТОВ «Реноме-Евробуд» з лютого 2025 року та займає посаду столяра будівельника третього розряду. [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціальної та ветеранської політики та йому призначена соціальна допомога на дитину з інвалідністю з надбавкою на догляд на сина [PERSON] , [INFO] з 13 січня 2023 по 30 червня 2035 року. Зі слів батька кошти, що отримує на дитину на свої потреби не витрачає залишає на картці для виплат. [PERSON] також перебуває на обліку в департаменті соціальної та ветеранської політики та її призначено державну та соціальну допомогу на дитину з інвалідністю з надбавкою на догляд на сина [PERSON] , [INFO] також отримує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] , [INFO] з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2026 року. Питання про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 10 липня 2025 року. На засіданні комісії були присутні батько дітей [PERSON] з адвокатом Курганською О.В. та представник матері адвокат Собчук М.В. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення обох сторін прийняла рішення рекомендувати органи опіки та піклування надати висновок до Рівненського міського суду про недоцільність визначення місця проживання дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] . Спочатку у [PERSON] і [PERSON] було все добре, пізніше всі клопоти лягли на [PERSON] , чекрез це з [PERSON] були конфлікти. Пізніше [PERSON] переїхала на іншу квартиру з [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона зараз з дітьми перебуває за кордоном. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала що з [PERSON] вона дружить з 2010-2011 року, була на весіллі [PERSON] і [PERSON] . Свідку позивач розповідала про те, що останні три роки у [PERSON] і [PERSON] були складні стосунки, [PERSON] часто приходив в стані алкогольного сп`яніння, часто конфліктував. [PERSON] переїхала до свого брата в квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] часто говорив, що забере [PERSON] до себе. Після того, як [PERSON] і [PERSON] розійшлися, діти залишилися проживати з матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона мама [PERSON] . З 2017 по 2020 рік [PERSON] та [PERSON] з дітьми проживали з нею. З 2020 по 2024 рік [PERSON] та [PERSON] з дітьми проживали по [ADDRESS] . Коли [PERSON] переїхала, вона не дозволяла свідку та сину спілкуватися з дітьми. [PERSON] працював будівельником, [PERSON] ніде не працювала. За кошти зароблені [PERSON] купили квартиру та автомобіль. 03 березня 2025 року [PERSON] з дітьми виїхала за кордон. [PERSON] ніколи не заперечував щоб діти проживали з [PERSON] . Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 49 ЦПК України, право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, зміни підстав або предмета позову належить виключно позивачеві. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 350/1696/19 зазначено, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку… Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 607/425/16-ц вказував, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, за наявності спору між батьками як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості звернення до суду із позовом про зміну місця проживання дитини й тому разі, коли вже є рішення суду про визначення місця проживання дитини та її відібрання, які не виконані. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб». Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначення місця проживання дітей. Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дітей був ініційований матір`ю дітей з якими діти і так фактично проживають і від батько дітей не вимагав та не вимагає зміни їхнє місце проживання. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він ніколи не поводився з дітьми жорстоко, навпаки це робила позивач, а також він не заперечував, щоб діти проживали з матір`ю, просив відмовити в задоволенні позову. Суд бере до уваги також висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідно до якого орган опіки та піклування Рівненської міської ради вважає за недоцільне визначити місце проживання дітей. За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивачки до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, яка фактично проживала і проживає разом з ними, між батьками дитини виник спір саме щодо їх місця проживання, оскільки батько дітей не вимагав від матері дітей змінити їх місце проживання, не порушував в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивачки, не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з собою. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання. Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі №127/16211/23 та від 10 грудня 2024 року у справі №299/8679/23. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року №509/5080/18). Відтак той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дітей і з цього приводу між ними існує спір. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дітей заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дітей та принаймні існувати на час вирішення справи в суді. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed