Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

06\~серпня 2025\~року до\~Київського районного\~суду м.\~Харкова надійшла\~позовна заява\~Приватного акціонерного\~товариства «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2022 по 01.06.2025 в розмірі 27\~779,64 грн, а також представник позивача просив стягнути судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 41 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території», передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст.ст.\~633,634,641,642 ЦК України\~шляхом приєднання споживача до цього договору. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. За адресою [ADDRESS] фактично споживалась електрична енергія та сплачувались рахунки, тому договір про постачання електричної енергії вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkiv.ua. Відповідно до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1. ККОЕЕ, згідно переданих від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.12.2022 по 01.06.2025 Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 27779,64 грн. Відповідач не сплатив суму боргу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.05.2025 № 425136807, відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 455, виданий 12.03.2021, видавник: Хома Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Розмір частки 1/3. Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 24 вересня 20255 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зазначила, що оплати, про які зазначає відповідач, були спрямовані на погашення заборгованості за період до грудня 2022 року. Крім того, уточнила розмір судового збору, який просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що частково визнає позовні вимоги. Просив врахувати, що він частково сплачував заборгованість, що не відображено у наданому до суду розрахунку. Крім того, вказав, що ним за судовим наказом, який в подальшому було скасовано, сплачено судовий збір у розмірі 302,80 грн та витрати на отримання інформаційної довідки у розмірі 89,62 грн. Зазначив, що у розрахунках містяться розбіжності щодо обсягів спожитої електроенергії. Суд, заслухавши сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначені Законом України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон №\~2019-VIII). За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону,\~ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП)\~від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» постачальником універсальних послуг на території Харківської області визначено\~ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ». ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). Пунктом 2 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. У відповідності з п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Такий договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Абзацем п`ятим пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до п. 13 Перехідних положень вказаного закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. За адресою [ADDRESS] фактично споживалась електрична енергія та сплачувались рахунки, тому договір про постачання електричної енергії вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkiv.ua. Згідно з п.5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем., яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 425136807 від 02.05.2025 року квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 455, виданий 12.03.2021, видавник: Хома Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, розмір частки 1/3. За вказаною адресою на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Як убачається із наданої позивачем довідки, заборгованість відповідача за період з 01.12.2022 по 01.06.2025 становить 27\~779,64 грн. Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно ст.\~322\~ЦПК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , право власності підтверджується довідкою № 425136807, тому він повинен відповідати за зобов`язаннями по сплаті за спожиту електричну енергію, адже саме на власника покладено обов`язок утримувати належне йому майно, в тому числі сплачувати надані комунальні послуги. Статтею 67,\~68\~ЖК України\~визначено,\~що плата\~за комунальні\~послуги (водопостачання,\~газ,\~теплова енергія\~та інші\~послуги)\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Щодо посилання відповідача на розбіжності у обсягах спожитої електроенергії, суд зазначає наступне. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 №1268 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області. АТ Харківобленерго виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу яким встановлюються обсяги спожитої електричної енергії з яким у позивача укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Даних про оскарження Відповідачем показань комерційного обліку, які передані оператором системи розподілу - Акціонерним товариством «Харківобленерго», не наведено та не надано таких доказів і до матеріалів справи. Таким чином, ПрАТ Харківенергозбут проводить лише розрахунок вартості заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до обсягів спожитої електричної енергії отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, які не оскаржувались відповідачем. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що за відповідачем утворилась заборгованість за електричну енергію за період з 01.12.2022 по 01.06.2025 у розмірі 27\~779,64 грн. Суд звертає увагу на наданий розрахунок заборгованості та долучені до матеріалів справи квитанції про оплату наданих послуг [PERSON] за період: 01.11.2024-01.12.2024 у розмірі 557,84 грн (у розрахунку врахована оплата у розмірі 289,44 грн), 01.02.2025-01.03.2025 у розмірі 1593,73 грн (1237,00 грн+356,73 грн), 01.03.2025-01.04.2025 у розмірі 463,00 грн (305,00 грн+158,00 грн), 01.04.2025-01.05.2025 у розмірі 1600,83 грн, які не відображені у розрахунку позивача. Таким чином, сплачені суми у загальному розмірі 3925,96 грн підлягають вирахуванню з суми заборгованості (27779,64 грн - 3925,96 грн = 23 853,68 грн). Судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на те, що вказані оплати були спрямовані на погашення заборгованості за період до грудня 2022 року, оскільки доказів на підтвердження викладеного суду не надано. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 23\~853,68 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, стягнувши їх з відповідача. При зверненні\~до суду\~позивачем сплачений\~судовий збір\~в сумі\~2422,40\~грн.\~У пропорції\~до задоволених\~вимог сума\~судового збору,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача,\~складає 2080\~гривень 05\~копійок.\~Крім того,\~відповідачем за\~судовим наказом,\~який в\~подальшому було\~скасовано,\~сплачено на\~користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» судовий збір у розмірі 302,80 грн та витрати на отримання інформаційної довідки у розмірі 89,62 грн. З урахуванням позиції представника позивача, яка уточнила розмір судового збору, який просить стягнути з відповідача, суд вважає за можливе зарахувати вказані суми в рахунок судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1687,63 грн (2080,05 грн-302,80 грн -89,62 грн), а також судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 41,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial