Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 березня 2019 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" і [PERSON] укладено кредитний договір № 22036000118264, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на поточні потреби в розмірі 37200 грн, строком на 24 місяці, до 26 березня 2021 року. Процентна ставка за користування кредитом фіксована та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Одночасно з укладенням кредитного договору клієнт уклав з ПрАТ СК "УНІКА Життя" договір добровільного страхування життя від 26 березня 2019 року. Розмір страхового платежу за цим договором становить 7200 гривень. Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти в сумі 37200 грн, з яких сплатив на рахунок ПрАТ СК "УНІКА Життя" страховий платіж від імені клієнта в сумі 7200 гривень. Клієнт свої зобов`язання з повернення кредиту та оплати нарахованих комісій виконала частково, сплативши з моменту укладення договору до моменту звернення з позовом 37245 грн 27 копійок. Останній платіж проведено 26 травня 2020 року. Строк повернення кредиту та сплати нарахованих банком платежів мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту 26 березня 2021 року. Однак, у зв`язку із початком війни, на підставі самостійного рішення банку, як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01 березня 2022 року були запроваджені "кредитні канікули", умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (тіла кредиту) на майбутні періоди. Тривалість "кредитних канікул" визначалась індивідуально для кожного клієнта і відображена у виписках по рахунках відповідачки. Протягом строку дії "кредитних канікул" банк не здійснював операції по нарахуванню і винесенню на прострочку щодо сум належних з клієнта платежів на погашення основного боргу за договором; комісія і проценти за користування кредитом нараховувались і підлягали сплаті в строки, передбачені графіком погашення, проте також не виносились на прострочку до закінчення строку "кредитних канікул". Однак клієнт ні протягом строку "кредитних канікул", ні після їх закінчення належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 29 березня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 31203 грн, з яких 16881 грн залишок простроченого кредиту; 14322 грн залишок прострочених комісій. 11 квітня 2024 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Санфорд Капітал" був укладений договір факторингу № 11/04/24, відповідно до якого ТОВ "Санфорд Капітал" набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22036000118264 від 26 березня 2019 року в розмірі 31203 гривні. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 22036000118264 від 26 березня 2019 року в розмірі 31203 грн, відшкодувати судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7200 гривень. 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки відповідачка відзив на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26 березня 2019 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" і [PERSON] укладено кредитний договір № 22036000118264, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 37200 грн, строком кредитування 24 місяці, до 26 березня 2021 року, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3.5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0.001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56.0% річних. Відповідно до умов кредитного договору клієнт доручає банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта: в сумі страхового платежу, а саме 7200 грн на користь страховика ПрАТ "СК "УНІКА Життя" згідно з договором страхування № ВР-22036000118264 від 26 березня 2019 року. (а.с. 37-39) 11 квітня 2024 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" і ТОВ "Санфорд Капітал" було укладено договір факторингу № 11/04/24, згідно з яким ТОВ "Санфорд Капітал" отримало право грошової вимоги до боржників, у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 22036000118264 від 26 березня 2019 року. (а.с. 9-16, 18-20) Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ "Санфорд Каптіал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у розмірі 31203 грн, яка складається з 16881 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 0 грн 49 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 14322 грн прострочена заборгованість за комісіями. (а.с. 17) Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний, немає і відповідачкою він не оспорений. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього позову суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 31203 гривні. Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат суд враховує таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved