Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У травні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилалась на те, що вона є власником автомобіля марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] . 4 березня 2025 року близько 22 години 30 хвилин позивач поставила свій автомобіль на стоянку, розташовану по [ADDRESS] , та направилась до себе додому, до будинку [ADDRESS] . Не дійшовши будинку, вона почула звук ворожого БПЛА «шахед», вибухи та побігла в укриття. Після вибухів [PERSON] повернулась на стоянку та побачила, що її автомобіль сильно пошкоджено: побито все скло, пошкоджені дах, дверцята, обгоріла задня частина, по всій поверхні подряпини від ушкоджень. За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження №12025111100000433 від 5 березня 2025 року, а [PERSON] визнано потерпілою. На підставі договору страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом «Моє максимальне Каско» №030409/4605/0000383 від 30 серпня 2024 року, укладеного з ПрАТ «СК «Уніка», автомобіль марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] , був застрахований на суму 1150000 гривень. Відповідно до оцінки страхової компанії, вказаний автомобіль був визнаний конструктивно знищеним у зв`язку з його пошкодженням 4 березня 2025 року, сума страхового відшкодування склала 667960 гривень 00 копійок (1150000,00 (страхова сума) - 57040,00 (знецінення за період дії договору) - 425000,00 (вартість залишків пошкодженого ТЗ). Оскільки згідно з п.3.6. умов договору гранична сума страхового відшкодування за воєнними ризиками та після вирахування франшизи із розміру збитку, складає 10% від загальної страхової суми за договором, відтак розмір страхового відшкодування становив 109250 гривень 00 копійок (115000,00 (ліміт згідно з п.3.6. договору) - 5750 (франшиза при повному конструктивному знищенні). [PERSON] , як власнику пошкодженого автомобіля марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] , рф, як державою агресором, повинно бути відшкодовано матеріальний збиток в розмірі 558710 гривень 00 копійок (667960,00 - 109250,00). Крім того, позивачу була заподіяна моральна шкода, розмір якої він визначив в 3000000 гривень 00 копійок. Тому [PERSON] просить суд стягнути з держави рф майнову шкоду в розмірі 558710 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 3000000 гривень 00 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 травня 2025 року (а.с.60) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 травня 2025 року (а.с.61) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 2 липня 2025 року (а.с.74) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 26 вересня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник держави рф (посольства рф в України) не з`явився у судове засідання та не подав відзив на пред`явлений позов. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.67, 73, 76). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником автомобіля марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] . Це підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.9). На підставі договору страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом «Моє максимальне Каско» №030409/4605/0000383 від 30 серпня 2024 року, укладеного з ПрАТ «СК «Уніка» (а.с.17-53), автомобіль марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] , був застрахований на суму 1150000 гривень 00 копійок. До ЄРДР внесені відомості про те, що 4 березня 2025 року близько 22 години 28 хвилин під час повітряної тривоги з боку країни-агресора рф було пошкоджено 20 транспортних засобів на приватній автостоянці по вул. Головатого, 81 в м. Бориспіль, зокрема автомобіль марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] , власник [PERSON] . Такі дії кваліфікована за ч.1 ст.438 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно номер: 12025111100000433 [PERSON] було визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини підтверджуються витягом з ЄРДР (а.с.10-11), пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 5 березня 2025 року (а.с.12-13), протоколом її допиту (а.с.14-16). Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, а також Законом України «Про міжнародне приватне право». 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України. Згідно з ч.4 ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право» у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права. Таким чином, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави. Водночас міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року. Ці Конвенції втілюють концепцію обмеженого імунітету держави, визначають, в якій формі є можливою відмова держави від імунітету («явно виражена відмова від імунітету» на підставі укладеного міжнародного договору чи контракту, або «відмова від імунітету, яка передбачається», коли іноземна держава вступає у судовий процес і подає зустрічний позов у суді іноземної держави), а також закріплюють перелік категорій справ, у яких держава не користується імунітетом у суді іншої держави-учасниці. Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду. Україна не є учасницею жодної із цих Конвенцій. Однак ці Конвенції відображають тенденцію розвитку міжнародного права щодо визнання того, що існують певні межі, в яких іноземна держава має право вимагати імунітет у цивільному процесі. У рішенні від 14 березня 2013 року у справі «Олєйніков проти Росії» ЄСПЛ указав, що положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року застосовуються «відповідно до звичаєвого міжнародного права, навіть якщо ця держава не ратифікувала її», і Суд повинен брати до уваги цей факт, вирішуючи питання про те, чи було дотримано право на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (пункти 31, 68). У рішенні від 23 березня 2010 року у справі «Цудак проти Литви» (Cudak v. Lithuania) ЄСПЛ також визнав існування звичаєвих норм у питаннях державного імунітету, переважання в міжнародній практиці теорії обмеженого імунітету держави, але наголосив на тому, що обмеження має переслідувати законну мету та бути пропорційним такій меті. Отже, можна дійти висновків про те, що держава не має права посилатися на імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю чи життю, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду, та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час знаходилась на території держави суду. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти російської федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту листа головного експерта з врегулювання страхових випадків ПрАТ «СК «Уніка» вих.№26844430640 від 25 березня 2025 року (а.с.54) вбачається, що відповідно до п.1.5, 9.5 договору страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом «Моє максимальне Каско» №030409/4605/0000383 від 30 серпня 2024 року, калькуляції від 18 березня 2025 року, автомобіль марки «Mazda СХ-5», номерний знак [NUMBER] , є конструктивно знищеним у зв`язку з його пошкодженням 4 березня 2025 року, вартість придатних залишків транспортного засобу відповідно зобов`язуючої пропозиції Autoonline №26844430640 від 25 березня 2025 року склала 425000 гривень 00 копійок, тому сума страхового відшкодування становить 667960 гривень 00 копійок (1150000,00 (страхова сума) - 57040,00 (знецінення за період дії договору) - 425000,00 (вартість залишків пошкодженого ТЗ).

Outcome: partial