Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Суть справи 10.07.2025 [PERSON] звернувся до Підгаєцького районного суду Тернопільської області із позовною заявою, поданою в його інтересах адвокатом Прийдуном Володимиром Михайловичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №58 від 05 листопада 2007 року, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №017/04.1/4657 від 20.05.2025), в якій просив: 1)встановити факт його проживання без реєстрації по [ADDRESS] ; 2)визнати за ним право власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , що належало його мамі - [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом; 3)звільнити його від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інваліда 2 групи. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що його мама, [PERSON] , проживала в [ADDRESS] , яка володіла на праві приватної власності 1/3 частиною вказаного будинку. 28.01.2013 [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно вона заповіла своїй онуці [PERSON] (відповідачці по справі). Цей заповіт не було змінено і не скасовано. [INFO] мама позивача померла. На час смерті [PERSON] проживала у вказаному будинку та була зареєстрована одна, але, як стверджує позивач, він також проживав разом з нею без реєстрації, оскільки вона потребувала стороннього догляду. Враховуючи зазначене, відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері. Як стверджує позивач, він є власником 2/3 частин вказаного будинку (1/3 набув за рішення виконкому Завалівської сільської ради, а ще 1/3 успадкував за заповітом після смерті батька). Після смерті матері ніхто з приводу прийняття спадщини в Підгаєцьку державну нотаріальну контору не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідачка по справі [PERSON] , від прийняття спадщини відмовилася в користь позивача. На звернення позивача в Підгаєцьку державну нотаріальну контору щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, нотаріусом було відмовлено у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини. Разом з тим, нотаріус повідомив, що станом на день звернення за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилась. Процесуальний рух справи Ухвалою суду від 15.07.2025 [PERSON] звільнено від сплати судового збору, пов`язаного з розглядом справи, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче засідання призначене на 12 серпня 2025 року на 11 год.15 хв. 11.08.2025 до суду надійшла заява, в якій міський голова Мерена І. просить розглядати цю справу протягом усього періоду провадження без представника Підгаєцької міської ради, при вирішенні справи покладається на думку суду. 12.08.2025 у підготовче судове засідання з`явилися позивач та його представник. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, поштове відправлення, яким їй на адресу зареєстрованого місця проживання було направлено позов з копіями доданих до нього документів, з копією ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження і повідомленням про виклик, повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заперечень щодо проведення підготовчого судового засідання за такої явки сторін не було. У підготовчому судовому засіданні за участі позивача [PERSON] , представника позивача, адвоката Прийдуна В.М., були проведені підготовчі дії, передбачені ст. 197 ЦПК України. Ухвалою від 12.08.2025 підготовче провадження закрите, призначено справу до судового розгляду по суті на 04 вересня 2025 року об 11 год. 15 хв. 04.09.2024 в судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та його представник, адвокат Прийдун В.М., відповідачі не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень щодо проведення судового засідання за такої явки сторін у присутніх учасників не було. У судовому засіданні була з`ясована необхідність залучення співвідповідачем рідної сестри позивача - [PERSON] , оскільки вона також є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Сторона позивача пояснила, що не знала, що потрібно було її залучати, оскільки щодо спірного спадкового майна померла [PERSON] залишила заповіт на користь онуки, котра в подальшому письмовою заявою відмовилася від прийняття цієї спадщини і не заперечувала, щоб її отримав позивач [PERSON] . Отже, він був упевнений, що саме онука померлої є належним відповідачем. Ухвалою від 04.09.2024, з огляду на те, що рішення у цій справі може вплинути на обсяг та зміст спадкових прав рідної сестри позивача [PERSON] , а також зачіпає її охоронювані законом інтереси, суд постановив залучити як співвідповідача у справі [PERSON] та відкласти судове засідання на 24 вересня 2025 року на 11 год. 30 хв. 17.09.2025 до суду електронною поштою надійшла заява від відповідачки [PERSON] , в якій вона просить справу розглядати у її відсутність і задовольнити позовні вимоги її дядька, позивача у цій справі, [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини за заповітом в державну нотаріальну контору вона не зверталася і звертатися не має наміру. 17.09.2025 до суду електронною поштою надійшла заява від відповідачки [PERSON] , в якій вона просить справу розглядати у її відсутність і задовольнити позовні вимоги її брата, позивача у цій справі, [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері в державну нотаріальну контору вона не зверталася і звертатися не буде. 24.09.2025 в судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та його представник, адвокат Прийдун В.М., відповідачки [PERSON] , [PERSON] та представник Підгаєцької міської ради не з`явилися, в отриманих судом письмових заявах просили розгляд справи проводити без їх участі. З`ясувавши думку позивача і його представника, суд протокольно ухвалив продовжити судове засідання у відсутності осіб, які не з`явилися. У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали і просили його задовольнити в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22.12.2023, позивач [PERSON] народився [INFO] в селі Заставче Підгаєцького району Тернопільської області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (арк.спр.17). Досліджений документ є основним офіційним документом, що засвідчує факт народження позивача, містить відомості про його батьків, та підтверджує факт родинних відносин, а саме, що позивач є сином померлої [PERSON] . Житловий будинок з надвірними будівлями, в якому проживала спадкодавиця [PERSON] , знаходиться в [ADDRESS] , був введений в експлуатацію у 1957 році (арк.спр. 5). Свідоцтва про право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями, видані 15.05.2003 на підставі рішення виконкому Завалівської сільської ради за №27 від 15.04.2003, підтверджують, що 1/3 частина будинку на праві приватної власності дійсно належить [PERSON] (арк.спр. 7), а ще 1/3 частина будинку - [PERSON] (арк.спр. 8). Реєстраційне посвідчення Підгаєцького районного бюро технічної інвентаризації від 22.08.2003 посвідчує, що ще 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане Підгаєцькою державною нотаріальною конторою 25.07.2003 за реєстром №945 (арк.спр.9). Таким чином, документально підтверджено, що на цей час 2/3 вказаного будинку належать на праві приватної власності позивачу [PERSON] (1/3 він набув за рішення виконкому Завалівської сільської ради, а ще 1/3 успадкував за заповітом після смерті батька). Ще 1/3 будинку досі зареєстрований як приватна власність [PERSON] (матері позивача), яка померла [INFO] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 10.06.2014 (арк.спр.10). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області Дорош С.В. та зареєстрований 28.01.2013 в реєстрі за №7, за яким житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] (арк.спр.11). [PERSON] є онукою померлої [PERSON] та племінницею позивача [PERSON] (донькою його рідної сестри). 25.04.2017 [PERSON] , [INFO] ,зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (арк.спр.46). 15.04.2025 [PERSON] склала заяву «до компетентних органів», посвідчену старостою Завалівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області Дорош С.В. та зареєстровану в реєстрі за №5-16, в якій повідомила, що їй відомо про заповіт, який складений її бабою [PERSON] та про відкриття спадщини після її смерті. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини заяви про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори вона не подавала, строк пропустила свідомо, в управління чи володіння майном не вступила, на спадщину не претендує, до суду за наданням додаткового строку на прийняття спадщини звертатись не буде. Претензій з приводу оформлення спадкових прав сином спадкодавиці [PERSON] - не має (арк.спр.12). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №81086637, видана 07.05.2025 за запитом Підгаєцької державної нотаріальної контори, відповідно до якої інформація за вказаними параметрами у Спадковому реєстрі відсутня (арк.спр.13). За штампом у паспорті громадянина України, зробленим відділом внутрішніх справ Підгаєцького району Тернопільської області, місце проживання [PERSON] з 01 квітня 2003 року зареєстроване в [ADDRESS] (арк.спр.20 зв.). Однак, із слів заявника, від початку 2014 року його фактичним місцем проживання був будинок його батьків, що знаходиться в [ADDRESS] , де він постійно проживав до смерті матері. Цей факт підтверджується довідкою №50 від 01.03.2024, виданою старостою Завалівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області Дорош С.В., згідно з якою померла [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею з 25.01.2014 і на момент смерті [INFO] проживав її син [PERSON] , [INFO] (арк.спр.14). Згідно з актом про підтвердження факту проживання без реєстрації за вих.№49 від 01.03.2024, складеним старостою Завалівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області Дорош С.В. в присутності [PERSON] та двох жителів с. Заставче ( [PERSON] та [PERSON] ), за їх свідченнями, [PERSON] , [INFO] дійсно проживав без реєстрації разом із своєю мамою [PERSON] в період з 25.01.2014 до дня її смерті [INFO] в [ADDRESS] (арк.спр.15). Маючи намір оформити спадщину після смерті матері, [PERSON] звернувся до завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , який в своєму листі за вих.№337/01-16 від 07.05.2025 повідомив, що спадкове майно померлої [PERSON] , яке складається з 1/3 (однієї третьої) частки житлового будинку з надвірними будівлями, знаходиться в [ADDRESS] . Станом на день звернення за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилась. У зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини, який становить шість місяців з дня смерті спадкодавця, видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо. Для подальшого вирішення питання успадкування заявнику рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку (арк.спр.4). Як пояснив в судовому засіданні позивач, він не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки в сільській раді йому повідомили, що свою 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями його мати заповіла онуці [PERSON] . Коли у квітні 2025 року позивач дізнався, що спадкоємиця за заповітом [PERSON] (тепер [PERSON] ) спадщину так і не прийняла, на неї не претендує і не буде вчиняти жодних дій щодо прийняття спадщини, він вирішив оформити свої спадкові права, оскільки вважає, що прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України, бо постійно проживав із спадкодавицею на час відкриття спадщини (арк.спр.2). Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у поданих до суду письмових заявах позов визнали, підтвердили, що вони не претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , просять позов [PERSON] задовольнити. Відповідач Підгаєцька міська рада при вирішенні справи покладається на думку суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Суть справи полягає у встановленні юридичного факту проживання [PERSON] із спадкодавицею [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та визнання за ним права власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] , що належала його мамі - [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зі змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Згідно з п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За ч.6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі факту родинних відносин між фізичними особами та факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вказав заявник, на час смерті матері [PERSON] він постійно проживав разом з нею за однією адресою та здійснював за матір`ю догляд, що підтверджується документально, а саме довідкою та актом про підтвердження факту проживання без реєстрації, виданими уповноваженими особами Завалівського старостинського округу. Строк для прийняття спадщини, який становить шість місяців з дня смерті спадкодавиці, [PERSON] пропустив, оскільки дізнався про наявність заповіту, а оспорювати волю матері наміру не мав. Однак, після того, як дізнався, що спадщина спадкоємицею за заповітом так і не прийнята і не оформлена, а після смерті матері пройшло вже більше 10 років, він вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, адже вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею. Нотаріусом не було враховано цього факту. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та оформити свої спадкові права позивач в позасудовому порядку так і не зміг, адже вони з матір`ю були зареєстровані за різними адресами, відтак звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно за законом. Встановлення факту постійного спільного проживання позивача із спадкодавицею є передумовою визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, тож є необхідним для реалізації права позивача [PERSON] на оформлення спадкового майна, отже цей факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] в силу ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї в порядку ст.1273 ЦК України, таким чином набув право власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] , що належала його мамі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд в ході судового розгляду не здобув інформації про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] (крім тих, що є відповідачами у цій справі), які б могли претендувати на спадкове майно, спадкова справа після її смерті не була заведена. Право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється. Відповідачка [PERSON] (до 2017 - [PERSON] ), яка є спадкоємицею за заповітом, від прийняття спадщини за заповітом після смерті баби відмовилась і не претендує на неї, претензій з приводу оформлення спадкових прав позивачем не має, про що свідчить її заява, яка міститься в матеріалах справи, подана із позовом. Крім того, в окремих письмових заявах, адресованих до суду, відповідачки [PERSON] та [PERSON] визнали позов і просили його задовольнити. Представник Підгаєцької міської ради при вирішенні справи поклався на думку суду. Отже відмова у задоволенні позовних вимог фактично порушила б законне право позивача на отримання і оформлення спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері. Позовні вимоги позивача, а саме: встановлення факту постійного спільного проживання позивача із спадкодавицею та визнання за ним права власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] , що належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом, - ніким не оспорюються і не спростовуються, мають для позивача юридичне значення, оскільки від задоволення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових її прав, зокрема спадкових, а в позасудовому порядку прийняти і оформити спадщину не вдалося.Крім позивача, ніхто не претендує на спадкове майно. Вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підтвердженими письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Оцінивши докази, їх належність, допустимість, достовірність,встановлені судом обставини знайшли своє підтвердження в повному обсязі, тож суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Від сплати судового збору суд позивача звільнив на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю), оскільки [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи (довічно), що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданим 05.03.2013 Пенсійним фондом України. На підставі ст. ст. 15, 16, 182, 328, 331, 391-392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270, 1273, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved