Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] щомісячно в розмірі 10 тис. грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 20 листопада 2021 року було укладено шлюб з відповідачем [PERSON] . За час перебування у фактичних шлюбних стосунках позивача та відповідача у них народився син [PERSON] [INFO] . Після повномасштабного вторгнення рф в Україну позивач зі своїм малолітнім сином змушені були виїхати зва кордон та з 21 квітня 2022 року проживають в країні Ірландія де отримали тимчасовий захист. На даний час в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідача [PERSON] . Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі сторін в утриманні їх спільного сина в зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом. З врахуванням того, що фактично матеріальним забезпеченням та утриманням сина займається позивач по справі то остання просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. та вважає, що вказаної суми коштів буде достатньо для утримання та виховання сина. 3 жовтня 2024 р. по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16.01.2025 р. в рамках розгляду даної справи було постановлена ухвала про розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого ставив під сумнів, що вказаний позов було подано безпосередньо позивачем по справі, так -як стверджував, що вказаний позов подано третьої особою до суду без відома позивача [PERSON] , а також те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості щодо утримання їх спільного сина [PERSON] та відповідачем перераховуються кошти на картковий рахунок сина в разі потрібності та позов відповідач не визнає, так -як вважає, що сума стягнення аліментів є значно завищеною, позивач отримує на сина соціальні виплати в Ірландії, яких достатньо для утримання та виховання малолітнього, крім того відповідач є пенсіонером та не може сплачувати аліменти у розмірі, що визначено позивачем. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позову в повному обсязі з обставин, викладених в позовній заяві, підтвердивши той факт, що дійсно позивачем подано та підписано вказаний цивільний позов, що перебуває на розгляді суду, підтвердивши той факт, що відповідач по справі фактично не надає матеріальної допомоги для утримання свого сина, а періодично здійснює незначні перерахування сину, яких недостатньо для його утримання з врахуванням в тому числі і соціальних виплат, які отримує позивач в Ірландії на утримання сина. Відповідач та його представник в судовому засіданні фактично заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи це тим, що вказані вимоги не знайшли свого правого обґрунтування під час розгляду справи, зазначаючи при цьому, що позивач надає матеріальну допомогу на утримання свого сина [PERSON] , а також те, що позивач по справі отримує соціальну допомогу в Ірландії біля 300 Євро щомісячно на сина [PERSON] , яких на думку відповідача достатньо для його утримання, виховання та навчання. Також свою позицію відповідач то його представник обгрунтовували тим, що відповідач є пенсіонером, будь - яких додаткових прибутків, крім пенсійного забезпечення, не має, а також відповідач сам потребує додаткових витрат на своє лікування. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідач За час перебування у фактичних шлюбних стосунках позивача та відповідача у них народився син [PERSON] [INFO] . З 20 листопада 2021 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 грудня 2024 р. Як було встановлено в судовому засіданні, що з квітня 2022 р., після повномаштабного вторгнення рф в Україну, позивач зі своїм малолітнім сином проживають в Ірландії, де отримали тимчасовий притулок. Як було встановлено в судовому засіданні, що відповідач отримує пенсійне забезпечення. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З врахуванням того, що відповідач має постійний дохід то суд дійшов висновку про доцільність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог враховуючи майновий стан сторін, інші обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися позов [PERSON] про стягнення аліментів, підлягає до часткового задоволення, а саме стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України.

Outcome: partial