Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ПРАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» 6 055,35 грн. несплаченої частини страхового відшкодування. Також позивач просить стягнути з ТОВ «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017» майнову шкоду у розмірі 18 980,04 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 червня 2024 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був [PERSON] , автомобіль позивача «Hyundai Sonata» отримав механічні пошкодження. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (488 632,00 грн.) перевищила його ринкову вартість до ДТП (245 014,77 грн.), автомобіль вважається фізично знищеним. Позивач вказує, що йому було виплачено лише частину страхового відшкодування, а різниця між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням повинна бути стягнута з відповідача-2, якому належить автомобіль винуватця ДТП. Моральна шкода обґрунтовується душевними стражданнями та негативним впливом на моральний стан Позивача через пошкодження його основного засобу пересування. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2055 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач ПАТ "Страхова група "ТАС" у своєму відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог у повному обсязі. Відповідач стверджує, що ним було виконано свої зобов`язання згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Зокрема, він вказує, що автомобіль Hyundai Sonata, який належить позивачу, було визнано фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту (622 927,47 грн) перевищила його ринкову вартість до ДТП (219 979,38 грн), що відповідає критеріям, встановленим п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961-IV. Відповідач здійснив страхову виплату у розмірі 153 944,65 грн, розраховану як різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та його вартістю після пошкодження, що повністю відповідає п. 30.2 ст. 30 Закону № 1961-IV. Відповідач відхиляє звіт про оцінку, наданий позивачем, оскільки він був складений на дату, відмінну від дати ДТП, що суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092. Також, відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки, на його думку, позивачем не надано належних доказів обґрунтованості цих витрат. Відповідач ТОВ "ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017" також подав відзив, в якому просив суд замінити його на належного відповідача. Він обґрунтовує свою позицію тим, що на момент ДТП транспортний засіб, який спричинив аварію, перебував у користуванні третьої особи - [PERSON] , на підставі договору позички від 01.04.2024р. Відповідач зазначає, що єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності є вина, а винним у ДТП постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2024 року було визнано саме [PERSON] . З огляду на це, відповідальність за завдану шкоду повинен нести саме [PERSON] , а не ТОВ "ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017". Третя особа, [PERSON] , надав суду пояснення. У своїх поясненнях він зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017» і керував транспортним засобом, що належить товариству, виконуючи свої службові обов`язки ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2024 року о 02:10 в місті Києві по проспекту Червоної Калини, 52, сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Duster з державним номером [NUMBER] , здійснив наїзд на припаркований автомобіль Hyundai Sonata (д.н.з. [NUMBER] ), який належить позивачу [PERSON] . Від удару автомобіль позивача посунувся вперед і зіткнувся з припаркованим попереду транспортним засобом Renault Master (д.н.з. [NUMBER] ). Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди всім трьом транспортним засобам. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та на нього було накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність винної особи, [PERSON] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС». Щодо позовних вимог до ТОВ "ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017": Суд встановив, що відповідно до наданих матеріалів справи, зокрема договору позички транспортного засобу від 01.04.2024р., автомобіль Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП, перебував у його користуванні. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України (ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2024 року у справі №754/8495/24 було встановлено, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є [PERSON] . Враховуючи, що ТОВ "ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017" не було винною стороною в дорожньо-транспортній пригоді та передало транспортний засіб у користування іншій особі на законних підставах, суд вважає, що позовні вимоги до цього відповідача є необґрунтованими. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові. Таким чином, ТОВ "ШЕРИФ-ПУЛЬТ 017" не є належним відповідачем у цій справі. Оскільки моральна шкода, згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України, відшкодовується фізичною або юридичною особою, яка її завдала, то вона не може бути стягнута з ТОВ «Шериф-Пульт 017». Це товариство не є винною особою у вчиненні ДТП, оскільки на момент аварії транспортний засіб перебував у користуванні іншої особи, яка і була визнана винною постановою суду. Щодо позовних вимог до ПАТ "Страхова група "ТАС": Суд встановив, що цивільно-правова відповідальність винної особи, [PERSON] , була застрахована в ПАТ "Страхова група "ТАС" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP 220797431 від 08.05.2024 р. Відповідно до ст. 22.1 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи. Згідно з п. 30.1 ст. 30 цього ж Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо ремонт є економічно необґрунтованим (витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП). На підставі наданого відповідачем звіту №67440 від 18.06.2024р., ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonata до ДТП становила 219 979,38 грн, а вартість відновлювального ремонту - 622 927,47 грн. Таким чином, автомобіль позивача відповідає критеріям фізично знищеного. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону № 1961-IV, у разі знищення транспортного засобу його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. ПАТ "Страхова група "ТАС" здійснило виплату у розмірі 153 944,65 грн (219 979,38 грн - 66 034,73 грн), що підтверджується платіжною інструкцією від 29.07.2024р. Цей розрахунок повністю відповідає вимогам законодавства. Суд не бере до уваги звіт №1949 від 29.06.2024 оцінювача Парфьонова О.О. , на який посилається позивач. Відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, оцінка збитку має проводитися станом на дату пошкодження. Звіт, наданий позивачем, складений через 27 днів після ДТП, що не відповідає вимогам законодавства. Таким чином, суд вважає, що ПАТ "Страхова група "ТАС" належним чином виконало свої зобов`язання щодо страхової виплати, і вимоги позивача про стягнення додаткових коштів є безпідставними. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову оскільки відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» належним чином виконав свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а ТОВ «Шериф-Пульт 017» є неналежним відповідачем, оскільки відповідальність за шкоду має нести винна особа. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed