Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Представник АТ "ПУМБ" Супрун Є.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.02.2018 року АТ "ПУМБ" на підставі кредитного договору № 200979378201 [PERSON] видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 26300 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 року складає 42 591,62 грн, з яких: 22785,07 грн - заборгованість за кредитом; 19806,55 грн - заборгованість процентами; 0 грн - заборгованість за комісією. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала відзив, в якому позовні вимоги визнала частково в частині заборгованості за тілом кредиту. Нараховані відсотки вважає завищеними, тому просила зменшити їх розмір до 50 % суми тіла кредиту. Судові витрати стягнути з урахуванням задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 12.02.2018 року відповідачка [PERSON] підписала заяву № 200979378201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої отримала споживчий кредит в сумі - 10000 грн. Кредитний ліміт в подальшому було збільшено до 26 300 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого виникла у неї виникла заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку, наданого позивачем станом на 04.02.2025 (включно) року становить 42 591,62 грн, з яких: 22785,07 грн - заборгованість за кредитом, 19 806,55 грн - заборгованість процентами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "ПУМБ" не повернуті, що свідчить про порушення прав банку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 22 785 гривень 07 копійок. Водночас, суд вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи відзиву про те, що розмір процентів, які просить стягнути позивач є завищеними, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати\~непропорційно великої суми компенсації\~(понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами. У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 ). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 613 ЦК України). Умовами укладеного між сторонами договору встановлено фіксовану процентну ставку -58% річних, реальна річна процентна ставка відсотків річних 73,57 %, 62% річних - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов"язання щодо повернення тіла кредиту з першого дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем\~непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій\~статті 627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial