Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

03.04.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дружину у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб на сьогоднішній день не розірваний. Сімейні стосунки з відповідачем у них не склалися, з листопада 2024 року вони разом не мешкають. Від цього шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що син мешкає з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач періодично надсилає грошові кошти, вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Крім того, дитина наразі проходить обстеження та перебуває під наглядом дитячого лікаря невролога. Також, вона має право отримання аліментів і на своє утримання у зв`язку з тим, що дійсно доглядає за малолітнім сином та потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач офіційно працює, він поліцейський, інших аліментних зобов`язань не несе. Позов просила задовольнити. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18 квітня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив задовольнити позов частково, встановити аліменти на дитину в розмірі 7\~000,00 грн, враховуючи його ресурси та доходи позивача, відхилити позовні вимоги щодо аліментів на дружину через її матеріальну базу (житло, збереження, дохід 5\~860,00 грн.), заборонити виїзд за межі України в мирний час та під час дії воєнного стану, їхньому неповнолітньому сину без його письмового погодження, посилаючись на наступне. Він поліцейський із грошовим забезпеченням в розмірі 25\~000,00 грн. та періодично отримує додаткову винагороду. Має статус учасника бойових дій та статус внутрішньо-переміщеної особи, оскільки будинок, де він мешкав за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2022 року перебуває в окупації та на даний час вщент зруйнований, не має у власності житла. З 22 січня 2025 року орендує квартиру в м. Краматорськ Донецької області за 6 000 грн/міс. 12 червня 2024 року він був призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Харківській області. 03 листопада 2024 року він був відряджений до ГУНП в Сумській області для виконання поліцейських функцій. 17 січня 2025 року він повернувся з відрядження та перебував вдома до 22 січня 2025 року, після чого він вибув у відрядження до ГУНП в Донецькій області для виконання функцій з охорони територіальної цілісності та стримування збройної агресії рф. Також додає, що він ніколи не відмовлявся від матеріальної допомоги дитині та позивачеві та за його відсутності регулярно та добровільно перераховував грошові кошти позивачеві на банківський рахунок. З приводу позивача зазначає, що вона володіє квартирою в м. Харків. Як внутрішньо-переміщена особи, позивач та син [PERSON] , [INFO] , стоять на обліку у м. Валки Богодухівського р-ну Харківської області, у зв`язку з чим отримує виплати: 2 000 грн/міс. на себе, 3 000 грн/міс. на дитину, а також допомогу на дитину 860 грн/міс., відповідно загальний дохід позивача, не враховуючи його регулярні перекази грошових коштів, становить 5 860 грн/міс. Окрім цього, в березні 2024 року позивач продала власне авто за 9 700 доларів США, готівкові кошти від зазначеного продажу знаходяться у позивача на збереженні. Регулярно отримує від нього грошові перекази (20 000 грн/міс., та до подачі позову про стягнення з нього аліментів додатково користувалася його зарплатною банківською картою). Відповідно вищевикладене свідчить, що у позивача достатнє матеріальне становище. Приховуючи свої доходи, позивач відкрито та зухвало вводить суд в оману з приводу свого справжнього матеріального становища. Також, додає, що на теперішній час він перебуває у відрядженні в Донецькій області, тому надати довідку про доходи суду в нього немає фізичної можливості, при поверненні з відрядження до м. Харкова, він надасть до суду довідку про доходи. Він не відмовляється та продовжує надалі добровільно спрачувати грошові кошти на утримання дитини. З зустрічною позовною заявою відповідач [PERSON] до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2024 року. Шлюб на теперішній час не розірваний. Від цього шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.\~180\~Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що сімейні стосунки припинені з листопада 2024 року та батько дитини проживає окремо від позивача та сина. Позивач самостійно виховує і утримує сина, відповідач періодично надсилає грошові кошти на утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд при визначені розміру аліментів приймає до уваги те, що відповідач офіційно працює, іншого аліментного обов`язку не має. Будь-яких доказів щодо звільнення від сплати аліментів, зменшення їх розміру з боку відповідача не надано. Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням майнового стану сторін, належно підтверджених доводів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 03.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Далі, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, на підставі правил ч. 2 ст. 84 СК України, яка зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до правил ч. 1 ст. 80 СК України, аліментів присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає спільно із позивачем та на підставі вищенаведених обставин, суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, за обґрунтоване та справедливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 03.04.2025 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за їх недоведеністю позивачем. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: partial