Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.І. 24.07.2025 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 19.07.2023-100001890 від 21.07.2023 в загальному розмірі 10 598,01 грн. Також просить стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову представник зазначив, що 21.07.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 19.07.2023-100001890 шляхом отримання та ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 21.07.2023, подання ним Заявки кредитного договору № 19.07.2023-100001890 та надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про електронні довірчі послуги». Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку, під час якого з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів, строком на 28 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 17.08.2023. Умовами договору встановлено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1,3 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Крім того, згідно умов договору нараховується комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту та дорівнює 1 050,00 грн. Сума кредиту, проценти та комісія сплачуються не пізніше останнього дня кожного чергового періоду (14 днів) згідно Графіку платежів (п. 10 договору). Відповідно до Розділу 3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, сума та умови якого встановлюються в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти та в якій встановлюються дата надання, сума кредиту, строк, на який надається кредит, проценти, комісія та інші платежі, а також Графік платежів. Пунктом 4.1. Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Таким чином, відповідач, уклавши 21.07.2023 з позивачем кредитний договір № 19.07.2023-100001890, взяв на себе обов`язок повернути позивачу кредит, відсотки та комісію за кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимог договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, погашення кредиту, відсотків та інших платежів за кредитом. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» складає 10 598,01 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 2 548,01 грн; комісія - 1 050,00 грн. Ухвалою суду від 28.07.2025 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 13.08.2025 відповідачем подано відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними і допустимими доказами. Позивачем не надано належним чином завіреної копії кредитного договору з його підписом. Відсутні належні докази надання кредитних коштів, а саме виписки з рахунку, платіжні документи. Відсутній детальний та зрозумілий розрахунок заборгованості за кредитним договором із зазначенням періодів, ставок, сум нарахованих відсотків, комісій та штрафів, що унеможливлює перевірку правомірності заявлених до стягнення сум. Також відповідачем зазначено про можливі порушення умов кредитування, оскільки договір не містить істотних умов. Кредитодавець, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язаний був надати споживачу повну інформацію про умови кредиту та загальну вартість кредиту до його укладення. Також у відзиві відповідачем з огляду на складність спору, необхідність дослідження письмових доказів та надання пояснень, заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 15.08.2025 ухвалою суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні. 25.08.2025 від представника позивача Ларіонова К.О. через систему «Електронний суд» направлено відповідь на відзив та додаткові докази на підтвердження своєї позиції викладеної у відповіді на відзив. У відповіді на відзив представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження неукладення та невиконання умов кредитного договору. Зокрема, стороною відповідача документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у SMS-повідомленні на номер, що був зазначений ним як фінансовий [NUMBER] та був використаний для підписання кредитного договору 21.07.2023. Відповідач не заперечує, що вказаний номер телефону належить йому, або що на час укладення договору він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Належність зазначеного номера телефону відповідачу підтверджено ним при направленні відзиву на позов позивачу, де на конверті ним вказано цей номер як контактний. Наданий при подачі позову електронний доказ в паперовій формі роздруківка тексту заявки кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору підписані одноразовим ідентифікатором «С254», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, який він зазначив самостійно в системі. Інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки вона є банківською таємницею, якою володіє виключно банк-емітент картки. Відповідачем не надано суду виписки по його рахунку в банківській установі, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив у кредитному договорі, на спростування доказів наданих стороною позивача. Таким чином, квитанція від 21.07.2023 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи є належним доказом, оскільки містить інформацію про перерахування грошових коштів за кредитним договором. Зважаючи на норми закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування коштів взагалі б не відбулась. Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Представник позивача Ларіонов К.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, яке міститься у відповіді на відзив, про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, направивши суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив відмовити у задоволенні позову. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] 21.07.2023 було укладено електронний кредитний договір № 19.07.2023-100001890, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) розміщеної на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода). Відповідно до кредитного договору № 19.07.2023-100001890 від 21.07.2023 кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику [PERSON] кредит на суму 7 000,00 грн, на строк - 28 днів. Дата повернення кредиту - 17.08.2023. Умовами договору встановлено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1,3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Також встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 1050,00 грн. Відповідно до п. 10.1 пропозиції на укладення кредитного договору зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Відповідно до Розділу 3 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. комісію. Згідно з п. 2.1 Договору електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 4.1 Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. До укладення договору про споживчий кредит з використанням ІТС Товариства позичальнику було направлено Паспорт споживчого кредиту, який містить усі необхідні відомості про істотні умови договору та орієнтовну загальну вартість кредиту, розраховану від бажаної суми кредиту 7 000,00 грн за 28 днів користування ним. Послідовність дій фінансової установи та споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача щодо укладення електронного кредитного договору № 19.07.2023-100001890 від 21.07.2023 відображено в LOG FILE з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції. З довідки ТОВ «Старт Мобайл» підтверджено, що на номер абонента [NUMBER] , що зазначений відповідачем як фінансовий, 21.07.2023 о 23:14:03 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код Швидко Гроші С254», що також узгоджується із хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору. Згідно квитанції АТ КБ «Приват Банк», який надає ТОВ «Споживчий центр» дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Споживчий центр» на банківські картки платників на підставі договору про надання послуг в системі LiqPay № 4507 від 01.11.2020 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Споживчий центр», 21.07.2023 о 23:16 було успішно перераховано кошти на суму 7 000,00 грн, номер картки [NUMBER], ID операції ? [NUMBER] , призначення платіжної операції: видача за договором № 19.07.2023-100001890. Позивачем також надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 19.07.2023-100001890 позичальника [PERSON] за період з 21.07.2023 по 17.08.2023, яка складає 10 598,01 грн, з них: 7 000,00 грн ? основний борг, 2 548,01 грн - проценти (7 000,00 грн х 1,3 % х 28 днів); 1 050,00 грн - комісія (7 000,00 грн х 15 %). В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, за період кредитування не сплатив жодного платежу за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 18.08.2025 складає 10 598,01 грн, що також підтверджено карткою субконто, що містить детальний облік фінансових операцій за договором № 19.07.2023-100001890. Відповідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 10741020000038148 від 11.11.2010 ТОВ «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) здійснює економічну діяльність з інших видів кредитування (основний) (код 64.92). Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Зі змісту частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень викладених у ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами. Моментом його підписання є використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ч. 1 ст. 536 ЦК України). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» є надання послуг з інших видів кредитування, що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер запису 10741020000038148 від 11.11.2010. 21.07.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитний договір № 19.07.2023-100001890. Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації системи BankID Національного банку пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Встановлено, що оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора С254, який було надіслано у SMS-повідомленні на номер телефону, що був зазначений відповідачем як фінансовий [NUMBER], що також підтверджено наданим позивачем документом Log File, де зафіксовано з чіткою хронологією дії учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі позивача sqroshi.com.ua. Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши за допомогою системи LiqPay на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначений ним у кредитному договорі (заявці), суму позики, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк», який надає ТОВ «Споживчий центр» дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay на підставі договору про надання послуг в системі LiqPay № 4507 від 01.11.2020 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Споживчий центр», в якій зазначено, що 21.07.2023 о 23:16 було успішно перераховано кошти на суму 7 000,00 грн, номер картки [NUMBER], ID операції ? [NUMBER] , призначення платіжної операції: видача за договором № 19.07.2023-100001890.. До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору № 19.07.2023-100001890, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору № 19.07.2023-100001890), підписані одноразовим ідентифікатором «С254», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача [NUMBER]. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки. Згідно з нормами статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг утримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного утримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг утримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; не уточнювати номер рахунку та/або код утримувача. У такому разі надавач платіжних послуг утримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення. Зважаючи на наведені норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. У зв`язку з наведеним, квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 21.07.2023 про перерахування коштів кредиту за допомогою системи LiqPay, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. З огляду на те, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав 17.08.2023, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Заборгованість відповідача визначена позивачем за кредитним договором станом на 18.08.2025 складає 10 598,01 грн, з них: 7 000,00 грн ? основний борг, 2 548,01 грн - проценти (7 000,00 грн х 1,3 % х 28 днів); 1 050,00 грн - комісія (7 000,00 грн х 15 %). Розмір заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості та карткою субконто, що містить детальний облік фінансових операцій за договором № 19.07.2023-100001890. Зазначені документи є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розміру, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи. З огляду на вищевикладене загальна сума заборгованості за кредитним договором № 19.07.2023-100001890 від 21.07.2023, яка стягується судом з відповідача на користь позивача, складає 10 598,01 грн, з яких: 7 000,00 грн ? основний борг, 2 548,01 грн - проценти; 1 050,00 грн - комісія. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved