Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

28 серпня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідачки через підсистему "Електронний суд ЄСІТС". В позові зазначено, що 08 лютого 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №137570011 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачка отримала кредит, в сумі 10000,00 грн. Всупереч умовам договору відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, у розмірі 21440,00 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" передало право вимоги до відповідачки ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за вказаним кредитним договором. 20 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" уклали Договір факторингу, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, на загальну суму 21440,00 грн. На підставі зазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №137570011 від 08 лютого 2021 року, в розмірі 21440,00 грн. Крім того просив стягнути з [PERSON] судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір, у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено кредитний договір №137570011, за яким первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 10000,00 грн., строком на 112 календарних днів, зі сплатою дисконтної процентної ставки 0,65% від суми кредиту за кожен день користування коштами та базової процентної ставки 1,3% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами. Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором (а.с.18-21,54-58,). За умовами п.1.6. вказаного договору дисконтна процентна ставка застосовується за умови, якщо кожен з чергових платежів буде здійснено не пізніше строку, вказаного у графіку за цим договором, однак у разі прострочення повернення будь-якого з платежів, умови про нарахування дисконтної процентної ставки скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування базової процентної ставки. Також відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (а.с.51-53). 25 лютого 2021 року між сторонами було підписано додаткову угоду до вказаного кредитного договору, за якою сторони погодили продовження строку кредиту ще на 14 днів (а.с.59). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачці грошові кошти, про що свідчить копія платіжного доручення від 08 лютого 2021 року та виписка по картковому рахунку відповідачки, надана АТ КБ «ПриватБанк», однак остання не виконала\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернула,\~у зв`язку\~з чим\~їй нараховано\~заборгованість,\~в розмірі\~21440,00\~грн.,\~яку за\~договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було передано ТОВ «Таліон Плюс, яке в свою чергу за договором факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року передало її ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке у подальшому за договором факторингу №20/10/23-03 від 20 жовтня 2023 року передало її позивачу (а.с.17,78-135,176-177, ). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, відповідачці нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 21440,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 11440,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.68-72). Суму заборгованості перед позивачем відповідачка в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувалася за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, в розмірі 21440,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн., то згідно п.1 ч.3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3\~ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05 червня 2025 року, укладеного з адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду №25770510630 до вказаного договору від 05 червня 2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 26 червня 2025 року, в якому зазначено про надані послуги позивачу за позовом до [PERSON] : складання позовної заяви 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту 500,00 грн. та підготовка клопотання про отримання інформації 500,00 грн. (а.с.62-67). Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн. не відповідають засадам розумності, співмірності, характеру наданої правової допомоги та реальності таких витрат, а тому вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача лише 3000,00 грн. як витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved