Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до Індустріального районного суду\~м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 20094181401 від 21.12.2017 у розмірі 35802,65 грн., яка складається з наступного: 18348,83 грн. - заборгованість за кредитом, 17453,82 грн. - заборгованість за відсотками, та по кредитному договору № 3001074138401 від 10.07.2018 в розмірі 5224,73 грн., яка складається з наступного: 2578,31 грн. - заборгованість за кредитом, 1,02 грн. - заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією у розмірі 2645,40 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договорів щодо порядку повернення кредитних коштів. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 21.12.2017 [PERSON] підписав заяву № 200941841401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено,\~що він приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. У вищевказаній заяві відповідач просив банк відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати Кредитну картку, а також встановити кредитний ліміт у сумі 10000 грн. Із заяви вбачається, що розрахунковий день 10 число місяця; платіжна дата 10 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Одночасно з підписанням заяви № 200941841401, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені можливі умови надання споживчого кредиту. Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту по Договору № 200941841401 від 21.12.2017 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 гривень, 13.04.2018 кредитний ліміт збільшено до суми 15000 грн., 14.08.2018 кредитний ліміт збільшено до суми 18500 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 200941841401 від 21.12.2017 р. станом на 04.06.2025 р. заборгованість на думку представника позивача становить 35\~802,65 гривень, зокрема: заборгованість за сумою кредиту 18348,83 гривень, заборгованість за відсотками 17453,82 гривень. 2.2. Крім того, 09.07.2018 [PERSON] підписав заяву № 3001074138401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, \~що він приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. У вищевказаній заяві відповідач просив банк надати споживчий кредит на наступних умовах: найменування кредитного продукту «споживчий кредит 0-9-24 Е», сума 6299 грн., в тому числі з метою оплати товару 5999 грн. та в тому числі оплата разової комісії 300 грн., пільговий період 9 місяців, строк кредиту 24 місяці, розмір процентної ставки, % річних з 10.07.2018-09.04.2019 0,01, з 10.04.2019 - 0,01, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 10.04.2019 3%, реальна процентна ставка % - 54,0724, разова комісія, % 0,00%.+300. Одночасно з підписанням заяви № 3001074138401, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені можливі умови надання споживчого кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3001074138401 від 10.07.2018 загальний розмір заборгованості станом на 03.06.2025 складає 5224,99 грн. з яких заборгованість по сумі кредиту 2578,31 грн., заборгованість по процентам 1,28 грн., заборгованість по комісії 2645,40 грн. 2.3. Згідно з платіжною інструкцією від 09.07.2018 ім`я [PERSON] , на рахунок [NUMBER] було перераховано АТ ПУМБ суму в розмірі 6299 грн. Призначення платежу «надання кредитних коштів по договору № 3001074138401 від 09/07/2018». До позовної заяви додано виписку з рахунку відповідача, з якої видно, що відповідач неодноразово користувався коштами банку в період з 21.12.2017. 06.06.2025 АТ «ПУМБ» направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості в загальному розмірі 41027,38 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1.\~Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка була чинною станом на час підписання відповідачем заяв у 2017 та 2018 роках) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 3.2.\~В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 3.3.\~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 3.4. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі № 414/496/20 вказано, що спростовуючи доводи позивача щодо розмірів заборгованості за кредитом та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення непогашеного кредиту (тіло кредиту), суд з наданого розрахунку встановив, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними, при цьому фактично сплачена сума коштів на погашення боргу склала 10657,58 грн., тоді як банк просив стягнути заборгованість за непогашеним кредитом у розмірі 5675,04 грн. Однак, спростовуючи доводи позивача в цій частині, суди попередніх інстанцій вийшли за межі вимог частин першої, другої, п`ятої статті 12, частин першої, сьомої статті 81 ЦПК, оскільки відповідач участі у справі не брала і будь-яких заперечень щодо вимог позивача про стягнення суми боргу не подавала. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення суми непогашення тіла кредиту. 3.5. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2022 року по справі № 333/5483/20 вказано, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надана позивачем Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була розміщена на веб-сайті банку та могла змінюватися банком в односторонньому порядку, не є частиною укладених між сторонами договорів. Судом встановлено, що заява № 200941841401 від 21.12.2017, яка підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами та посилань на паспорт споживчого кредиту як складову договору. У Законі України «Про споживче кредитування» вказано, що паспорт споживчого кредиту містить лише інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту. Вказаний паспорт передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. При цьому суд звертає окрему увагу на те, що паспорт споживчого кредиту є відмінним за своїм змістом та суттю від довідки про умови кредитування, адже довідка про умови кредитування фіксує факт обізнаності позичальника про конкретні умови надання кредиту, в той час як паспорт споживчого кредиту містить орієнтовні умови, про які сторони можуть домовитися або не домовитися в наліній формі у майбутньому. У зв`язку із цим, висновки Верховного Суду, які стосуються підписання позичальником довідок про умови кредитування, в даному випаду застосуванню не підлягають, проте підлягає застосуванню висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 15 червня 2022 року по справі № 333/5483/20. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту не підтверджує наявність домовленості сторін щодо розміру відсотків, неустойки та інших умов кредитного договору. З огляду на зазначене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, порядок її сплати та зміни в заяві № 200941841401 від 21.12.2017. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за заявою № 200941841401 від 21.12.2017 в сумі 17453,82 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 4.2.\~Разом з тим, підписавши заяву та висловивши волевиявлення щодо відкриття банківського рахунку, відповідач отримав кредитний ліміт у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок та йому було видано кредитну картку. З виписки по рахунку відповідача, а також зі змісту банківського розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо зняття коштів з карткового рахунку, так й частково погашав заборгованість по кредиту. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів в розмірі 18348,83 грн., які були отримані відповідачем за заявою № 200941841401 від 21.12.2017 та не були повернуті банку. 4.3. Стосовно заяви №3001074138401 від 09.07.2018, то як вбачається з матеріалів справи, відповідач договірні зобов`язання за договором належним чином не виконував у зв`язку з чим, утворилась заборгованість перед позивачем, що підтверджується розрахунком заборгованості. У вказаній заяві сторони погодили розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитом та розмір комісії. Суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення заборгованості за договором №3001074138401 від 09.07.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач не надав суду доказів повної або часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок. Отже, існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 3001074138401 від 09.07.2018 у загальному розмірі 5224,73 грн., яка складається з наступного: 2645,40 грн. - заборгованість за кредитом, 1,02 грн. - заборгованість за відсотками, 2645,4 грн. заборгованість за комісією. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 29.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 57,46 % вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1391 грн. 91 коп. (2422,40 х 0,5746)

Outcome: partial