Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

25 червня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому прохає стягнути із нього заборгованість за Кредитним договором № 23.01.2024-100000492 від 23 січня 2024 року у сумі 9167 гривень 96 копійок (а. с. 1-5 та на звороті). В обґрунтування\~позовних вимог\~вказано,\~що 23\~січня 2024\~року між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір №\~23.01.2024-100000492\~про надання\~кредиту,\~відповідно до\~умов якого\~відповідачу надано\~кредит,\~у сумі\~6000\~гривень,\~строком на\~28\~днів з\~дати його\~надання.\~Дата повернення\~(виплати)\~кредиту \~19\~лютого 2024\~року.\~Період користування\~кредитом \~кожні наступні\~14\~днів з\~дня надання\~кредиту.\~Процентна ставка\~-\~фіксована незмінна\~процентна ставка\~у розмірі\~1.35%\~за 1\~(один)\~день користування\~Кредитом яка\~застосовується протягом\~всього строку,\~на який\~надається Кредит.\~Розмір процентної\~ставки не\~може бути\~збільшено в\~односторонньому порядку. Комісія,\~пов`язана з\~наданням Кредиту\~ \~15%\~від суми\~Кредиту та\~дорівнює 900\~гривень.\~Комісія розраховується\~шляхом множення\~суми Кредиту\~на розмір\~Комісії у\~відсотковому значенні.\~Нараховується Кредитором\~та обліковується\~в день\~видачі кредиту.\~Відповідно до\~п.\~4.1.\~Договору Кредитодавець\~надає Позичальнику\~Кредит на\~умовах його\~строковості,\~платності і\~поворотності.\~Спосіб перерахування\~Позичальнику коштів\~у рахунок\~кредиту:\~банківський рахунок\~споживача,\~уключаючи використання\~реквізитів електронного\~платіжного засобу\~споживача 5355-28XX-XXXX-4676. Відповідно до Договору від 23 січня 2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 гривень строком на 28 днів, відповідачем 23 січня 2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 6000 гривен. Отже,\~ТОВ «Споживчий\~центр» свої\~зобов`язання за\~Договором виконано\~в повному\~обсязі.\~Відповідач свої\~зобов`язання за\~Договором належним\~чином не\~виконує,\~у зв`язку\~з чим,\~станом на\~19\~лютого 2024\~рік утворилась\~заборгованість у\~розмірі 9167\~гривень 96\~копійок,\~що складається\~з заборгованості\~по тілу\~кредиту в\~розмірі 6000\~гривень,\~по процентам\~в розмірі\~2267\~гривень 96\~копійок та по комісії 900 гривень які позивач прохає суд стягнути з відповідача разом із судовим витратами по справі у сумі 2422 гривні 40 копійок. Ухвалою суду від 16 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 30), копія якої надіслана учасникам справи 16 липня 2025 року (а. с. 31). 20 серпня 2025 року ухвалою суду було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 25 хвилин на 08 вересня 2025 року (а. с. 37), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 20038/25-вих/2/204/3475/25 від 20 серпня 2025 року (а. с. 38). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові, з-поміж іншого, прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 5 на звороті), проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 23 січня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 23.01.2024-100000492 про надання кредиту (а. с. 15-18 та на звороті). 23 січня 2024 року [PERSON] , прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 23.01.2024-100000492 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а. с. 19 та на звороті). Так, судом встановлено, що зі своєї сторони ТОВ «Споживчий центр» направило відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Е189, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником при реєстрації у інформаційному повідомлені), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23 січня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Договір № 23.01.2024-100000492 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вимог п. 3.1 Договору кредиту, ТОВ «Споживчий центр» надає Позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісію. За умовами п. 3.3 вказаного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах (дата надання/видачі, сума, строк, дата повернення, проценти, графік платежів) встановлених у Заявці (а. с. 18 та на звороті). Так, відповідно до вимог п. п. 1-7, 9-10,13 Заявки: дата надання/видачі кредиту 23 січня 2024 року; сума - 6000 гривень; строк 28 дні з дати його надання; дата повернення 19 лютого 2024 року; первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - "первинний період"); процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"); денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, розрахунок денної процентної ставки: 1.62% = (2727.66 / 6000)/28 ? 100%; комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 900 гривень. Графік платежів: Проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати Процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються Проценти. Сума Кредиту сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 4363 гривні 83 копійки, 2 платіж у розмірі 4363 гривні 83 копійки, Комісія сплачується 1 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 900 гривень. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 109900.4%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 8727 гривень 66 копійок. Загальні витрати за споживчим кредитом 2727 гривень 66 копійок. Крім того, судом встановлено, що сторонами було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація обов`язкова для ознайомлення позичальником (а. с. 21-22). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано в Заявці) (а. с. 14). До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 23.01.2024-100000492 про надання кредиту належним чином не виконав. Відповідно до наданої позивачем Довідки-Розрахунку заборгованості за Договором № 23.01.2024-100000492, відповідач за вищевказаним договором має заборгованість в розмірі 9167 гривень 96 копійок , яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 2267 гривень 96 копійок; суми прострочених платежів по комісії 900 гривень (а. с. 9). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК\~України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст.207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ст. 638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст.\~12\~Закону\~України «Про електронну\~комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Як убачається зі змісту кредитного договору № 23.01.2024-100000492 від 23 січня 2024 року сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора Е189, що був відправлений 23 січня 2024 року на телефон відповідача 0673536704 та введений останнім 23 січня 2024 року. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем не спростовано того, що вказаний кредитний договір ним був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже останній погодився зі всіма умовами та правилами даних договорів, умовами кредитування, графіком повернення, штрафами, пенею, відсотками за користування кредитними коштами. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесенні рішення суд керується розрахунком позивача, відповідно до якого за відповідачем по кредитному договору № 23.01.2024-100000492 рахується заборгованість в розмірі 9167 гривень 96 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 2267 гривень 96 копійок, суми прострочених платежів по комісії 900 гривень. Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я [PERSON] третім особам. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач виконав у повному обсязі вимоги закону щодо ознайомлення позичальника із паспортом споживчого кредиту, в якому вказані умови кредитування, що в свою чергу підтверджено відповідним підписом відповідача при цьому останній, після укладення договору, користувався наданими банком кредитними коштами, проте допустив систематичне прострочення погашення заборгованості по кредиту, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість у загальному розмірі 9167 гривень 96 копійок , яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 2267 гривень 96 копійок, суми прострочених платежів по комісії 900 гривень. Суд зазначає, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким позивачем було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити комісію, проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту, однак останній умови договору належним чином не виконує, а відтак право позивача порушено, та підлягає захисту у судовому порядку, яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідач заявлені позивачем вимоги не спростував. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за кредитним договором № 23.01.2024-100000492 від 23 січня 2024 року в розмірі 9167 гривень 96 копійок , яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 2267 гривень 96 копійок, суми прострочених платежів по комісії 900 гривень . Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 23.01.2024-100000492 від 23 січня 2024 року в розмірі 9167 гривень 96 копійок , яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 2267 гривень 96 копійок, суми прострочених платежів по комісії 900 гривень . Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved