Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У липні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 травня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складено актовий запис № 367 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам сторін. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/14568/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся\~належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 10\~травня 2008\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану Тернопільського міського\~управління юстиції\~Тернопільської області\~України,\~про що\~зроблено актовий\~запис №\~367,\~що стверджується\~свідоцтвом про\~шлюб,\~серії [NUMBER] ,\~виданого 10\~травня 2008\~року Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У шлюбі в подружжя народилися діти: -дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; -син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 листопада 2013 року Ценівською сільською радою Козівського району Тернопільської області. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved