Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

04.04.2025р. до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.02.2024р., будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з банком кредитний договір № ABH0CT155101708332092739 щодо надання кредиту в розмірі 9800 грн. строком на 36 місяців (тобто до 18.02.2027р.) зі сплатою процентів у розмірі 85, 00 щорічно та комісії в розмір 0, 00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 04.04.2025р. становить 17\~136, 95 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9566, 69 грн.; загального залишку заборгованості за процентами 6899, 84 грн.; загального залишку заборгованості за комісією 0, 00 грн. та загального залишку заборгованості за пенею 670, 42 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101708332092739 від 19.02.2024р. у розмірі 17\~136, 95 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача АТ «А-Банк» надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі. В судові засідання, які були призначені на 19.05.2025р., 04.08.2025р., 29.09.2025р. відповідач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «адресат відсутній за адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про дати розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст.89 ЦПК України\~та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1\~ст.13 ЦПК України). Перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 26.11.2023р. [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у якій зазначено, що клієнт банку самостійно ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг на сайті банку та зобов`язується їх виконувати (а. с. 7). 19.02.2024р. [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101708332092739 в якій зазначено, що позичальник просить надати кредит у розмірі 9800 грн. (пункт 4 договору) на строк 36 місяців з 19.02.2024р. по 18.02.2027р. включно (пункт 5 договору), процентна ставка (фіксована) 85 % річних (пункт 6 договору), розмір щомісячного платежу 766,06 грн. (пункт 7 договору), номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку - [NUMBER] (пункт 8 договору), загальна сума до повернення 27\~577, 41 грн. (пункт 9 договору), у випадку порушення зобов`язань зі сплати заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі 0,07 % від суми прострочки, загальна сума якої не може бути більшою 15 % простроченої суми (пункт 11 договору) (зв. а.с. 10-11). Разом із вказаною заявою, відповідачем 19.02.2024р. був підписаний паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», який містить аналогічні умови, які викладені у заяві № ABH0CT155101708332092739 від 19.02.2024р. (зв. а.с. 9-10). 19.02.2024р. банк перерахував [PERSON] кредитні кошти у розмірі 9800 грн., що підтверджується меморіальним ордером № TR.35382932.30368.65455 від 19.02.2024р. (зв. а.с. 13). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № ABH0CT155101708332092739 від 19.02.2024р. станом на 04.04.2025р. сума загальної заборгованості відповідача становить 17\~136, 95 грн., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9566, 69 грн.; загального залишку заборгованості за процентами 6899, 84 грн.; загального залишку заборгованості за комісією 0, 00 грн. та загального залишку заборгованості за пенею 670, 42 грн. (а.с. 13). За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626\~ЦК України). В силу ч. 1 ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №7 32/670/19, від 23.03.2020р. у справі № 404/502/18. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Згідно з ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач уклавши з банком кредитний договір, користуючись наданими йому кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, про що свідчить його підпис у заяві про надання послуг «Швидка готівка» № ABH0CT155101708332092739 від 19.02.2024р. та паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» від 19.02.2024р., порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість. Доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту та сплати нарахованих відсотків матеріали справи не містять, тому суд вважає доведеними позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитну у розмірі 9566, 69 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 6899, 84 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 670, 42 грн., суд зазначає наступне. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента\~України №64/2022\~від 24.02.2022р.\~ на території України з 24.02.2022р. строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу. Таким чином нарахування позивачем пені за порушення відповідачем грошових зобов`язань в період дії в Україні воєнного стану не відповідає пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у зв`язку з чим, у задоволені позовних вимог в частині нарахування пені, слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної суми позову, в розмірі 2\~327,63\~грн. (2422,40х 16\~466,53/17 136,95) (п.36\~Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах») (а.с. 25). На підставі викладеного,

Outcome: partial