Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за участю заінтересованої особи - [PERSON] . Заяву мотивує тим, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] . 24 січня 2019 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] його доньці [PERSON] та онуці [PERSON] в рівних частинах кожній. З початку 2022 року стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, у зв`язку з чим він потребував постійного догляду. Заявниця та її донька [PERSON] здійснювали такий догляд, постійно проживаючи з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до дня його смерті. Зазначений факт підтверджується Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.03.2025, Актом обстеження кв. [ADDRESS] від 13.03.2025 року, квитанціями про оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . 13 березня 2025 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Комар Світлани Степанівни щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Проте, у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини та відсутністю у нотаріуса повноважень щодо підтвердження факту спільного проживання з спадкоємців із спадкодавцем, заявниця отримала письмову відмову від видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заявниця в судовому засіданні просила суд заяву задоволити, встановити факт постійного проживання разом з батьком, [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви не заперечила, зазначила, що проживала разом з батьками у дідуся, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у своїй сукупності, доходить до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що згідно Акту обстеження квартири [ADDRESS] від 13.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] з січня 2022 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, потребою постійного догляду і піклування проживав із донькою [PERSON] , [INFO] , яка проживала разом з ним та своєю родиною до дня його смерті, [INFO] . 24.01.2019 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., який зареєстрований в реєстрі за №45. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №витягу 54866885 від 24.01.2019 зареєстровано заповіт [PERSON] , [INFO] [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Комар С.С., вих.№14/01-09 від 13.03.2025, заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як вона пропустила встановлений законодавством 6-місячний строк для прийняття спадщини та нею не надано документів про спільне проживання з померлим на час відкриття спадщини. Допитаний в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~повідомив суду,\~що з батьком заявниці, [PERSON] проживав в одному будинку у [ADDRESS] . Разом із [PERSON] у квартирі проживала його донька [PERSON] із донькою та чоловіком. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже, встановлення факту проживання заявниці з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд вважає належно доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] проживала разом із [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказане узгоджується із дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать можливість реалізувати майнові права на спадщину.

Outcome: approved