Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

25.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між ТОВ "ЗАЙМЕР" та відповідачкою був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. 28.10.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу. Згідно цього договору позивач набув права вимоги до відповідачки. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість, та стягнути судові витрати. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.05.2025 р. справа була прийнята до провадження судді Красовського О., та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.06.2025 року представником відповідачки - адвокатом Кхатером Ф.Е. подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт підписання договору відповідачкою. Відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт підписання відповідачкою кредитного договору на отримання споживчого кредиту унеможливлюють можливість стягнення відсотків за таким кредитом. Позаяк, ознайомившись з розрахунками нарахувань за кредитним договором, які здійснив позивач, не можна погодитися. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачкою грошових коштів. Також, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги шаблонність позовної заяви відсутність конкретних умов щодо порядку розрахунків, зважаючи на доводи відповідачки щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та об`ємом виконаної роботи, прийнятною сумою для відшкодування позивачу його витрат на правову (правничу) допомогу, на думку відповідачки є 1200 грн., що відповідає складності справи та об`єму виконаної роботи. У задоволенні позову просить відмовити повністю, стягнути з позивача понесені судові витрати у справі. 06.06.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив. Зазначає, що кредитний договір з позичальницею укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику. Уклавши договір, позичальниця підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті первісного кредитора та є в загальному доступі. Тому кредитний договір, який укладений між сторонами в електронній формі має силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Позичальниці в безготівковій формі на банківську картку вказану нею при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальниці здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідачка [PERSON] щодо нарахування відсотків, то представник позивача вказує, що вони здійснювалися відповідно до умов договору. Зазначає, що витрати на правничу правову допомогу є співмірними з складністю справи та об`ємом виконаних робіт. Позов просить задоволити повністю. 16.06.2025 року представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Вказує, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір (2 422,40 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу, яка становила 10500 грн. Зазначені витрати просить стягнути з відповідачки. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка не з`явилася в судове засідання. Представник відповідачки - адвокат Кхатер Ф.Е. в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без його участі та участі відповідачки. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Короткий зміст заяв по суті справи. Як встановлено в судовому засіданні, 20 вересня 2019 року між ТОВ "Займер" та відповідачкою укладено кредитний договір № 81223 про надання фінансового кредиту, згідно з умовами якої товариство надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами цього договору позичальниця\~\~отримала кредит у сумі 4 000 грн. строком на 30 календарних днів зі сплатою процентів 2 % вдень або 730 % річних. ТОВ "Займер" виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок відповідачки за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідачка\~\~своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила через що й утворилася заборгованість. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 240 грн., яка складається з: - 4 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 6 240 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Щодо відступлення права вимоги. 28.10.2021 ТОВ "Займер" та ТОВ "ФК "КЕШ\~ТУ ГОУ" уклали договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ "ФК "КЕШ\~ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо укладення договору суд зазначає наступне. Кредитний договір з позичальницею укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (далі Правила). Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті первісного кредитора та є в загальному доступі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Тому кредитний договір, який укладений між сторонами в електронній формі має силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Передбачено алгоритм дій при укладанні кредитного договору: 1. На сайті клієнт самостійно у межах встановленого ліміту обирає суму кредиту та бажаний строк отримання кредиту. Після натискання позначки «отримати кредит» клієнт отримує доступ до заявки на отримання кредиту. 2. Заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. 3. Заповнюючи заявку, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами правил та надає свою згоду на передачу фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. 4. Оформлення вищезазначеної згоди повністю відповідає вимогам ст. 2 Закону «Про захист персональних даних», згідно якої згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. 5. На основі зазначених клієнтом даних інформаційна система товариства генерує «індивідуальну» частину договору (у разі прийняття рішення про видачу кредиту). 6. Додатково первісний кредитор залишає за собою право зателефонувати заявнику за телефонним номером, зазначеним в заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності зазначеної в заявці інформації, так і для отримання інших відомостей від заявника, які кредитодавець визнає необхідними для прийняття рішення про надання кредиту. 7. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором(ами), поточним станом заборгованості, оплатити кредит тощо. 8. Рішення про надання кредиту приймається на підставі автоматизованої обробки персональних даних заявника і інформації отриманої про позичальника із законних джерел, зокрема інформації бюро кредитних історій. 9. Додатково здійснюється верифікація банківської карти клієнта, що дає змогу встановити власника банківської карти та особу, яка заповнює заявку, як одну і ту саму особу. 10. Кредитор інформує заявника про прийняте рішення про реєстрацію на сайті та щодо можливості видачі кредиту чи про відмову у видачі шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, та шляхом надсилання електронного листа на адресу електронної пошти, зазначену у заявці. 11. Смс-повідомлення містить код підтвердження, який клієнт має ввести у спеціальне поле на сайті для того, щоб завершити реєстрацію на генерацію особистого кабінету, а також щоб підтвердити умови отримання кредиту (суму кредиту, процентну ставку, строк). 12. Підпунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Також клієнту надається повний доступ для ознайомлення із «індивідуальною» частиною договору на сайті кредитодавця і знову пропонується підтвердити свій намір щодо отримання кредиту шляхом проставляння відповідної позначки у спеціально відведеному полі. Ця позначка являє собою дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних «індивідуальної» частини договору та призначені для ідентифікації підписувача цих даних і по своїй суті є електронним підписом у розумінні Закону України «Про електронний цифровий підпис» (детальне пояснення наведено нижче). 13. «Індивідуальна» частина договору - містить всі істотні умови кредитного договору, визначені Цивільним кодексом України (суму кредиту, процентну ставку за користування, строк надання кредиту), а також всі необхідні умови, зазначені в статті 6 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 14. Електронний примірник «індивідуальної» частини кредитного договору надсилається на електронну адресу клієнта, а також зберігається в особистому кабінеті. На вимогу клієнта Кредитодавець може надати кредитний договір на паперовому носії. В результаті, пройшовши весь алгоритм дій при укладенні кредитного договору, вищевикладене є підтвердженням того, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу відповідачем на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та кредитодавцем не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Окрім цього, відповідачкою було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідачка самостійно визначила необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами. У відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальницею при укладанні кредитного договору. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими п. 1-5 ч. 1 цієї статті. Згідно з п. 8-9 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань, за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про спожив кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункт частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної варту кредиту, повинні бути зазначені. Згідно змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родові ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що б передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, його банківський рахунок. Доказів повернення відповідачкою за вказаним договором суми кредиту у розмірі 4 000 грн. 00 коп. матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, слід зазначити таке. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18), викладено наступну правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту строк кредиту становить 30 днів; процентна ставка (фіксована) від суми кредиту за кожний день користування кредитом застосовується в межах строку надання кредиту і становить 2 % в день або 730 % річних. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування, однак позивач просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, при цьому позивач не обґрунтував з посиланням на відповідні докази, що відбулась пролонгація договору кредитування відповідно до його умов. У зв`язку з наведеним, саме протягом строку кредитування встановленого договором (30 днів) кредитор мав право нараховувати відповідачці передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 4 000 грн., яку відповідачка у визначений договором строк не повернула, узгодженої (фіксованої) процентної ставки у розмірі 2 % в день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідачки за процентами становить 2 400 грн. 00 коп. (3 000 х 2 % х 30 днів). Враховуючи вищевикладене, та також, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 6 400 грн. 00 коп., з яких: 4 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2 400 грн. 00 коп. заборгованість за процентами. Висновки суду. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Суд бере до уваги, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Вимоги ст. 264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу,\~суд визначив\~юридичну природу\~спірних правовідносин\~і закон який їх\~регулює,\~дослідив подані\~письмові докази,\~оцінивши їх\~за своїм\~внутрішнім переконанням, що ґрунтується\~на всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~розгляді у\~судовому процесі\~всіх обставин\~справи в\~їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальниці позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який в силу ст. 59, 64\~ЦПК України являється допустимим\~доказом у\~справі,\~а відповідачка не надала суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин та не спростувала подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідачка не надала, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржниці виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову. Доказів повернення відповідачкою за вказаним договором суми позики у повному розмірі матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, вимога позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ" про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, відсотками підлягає до задоволення в сумі 6 400 грн. Розподіл судових витрат. За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 29 грудня 2023 року між адвокатом Пархомчуком С.В. та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги. На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом було забезпечено правовий супровід вказаної справи при розгляді її Рівненським районним судом Рівненської області. При наданні правової допомоги адвокатом вивчено правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надано правові рекомендації (консультації), щодо захисту інтересів позивача; складено позовну заяву про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; збір та формування письмових доказів. Повнота та належність виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги підтверджується складеним та підписаним сторонами актом про отримання правової допомоги від 09.06.2025 року, за змістом якого сторони визначили вид наданої правової допомоги, детальний її опис та обсяг, а також засвідчили відсутність у сторін договору будь-яких заперечень та зауважень з приводу його виконання. (ще не додали) Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Вартість правової допомоги та порядок її оплати сторонами передбачено в розділі 3 укладеного договору, за змістом якого сторонами погоджено визначення фіксованого розміру вартості правової допомоги за наданий вид послуг. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19. На виконання вимог ЦПК України представником позивача були подані: копія договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року; копія додаткової угоди № 1 від 27 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, копія акту на отримання правової допомоги від 09.06.2025 року, копія платіжної інструкції № 3 9409 про оплату за правничу допомогу рахунку 09.06.2025-25. Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16. Суд вважає, що заявлений до стягнення розмір судових витрат за надання професійної правничої допомоги не є завищеним. Для прикладу, суду не були надані докази того, що послуги адвоката у цій справі у розмірі 10 500 грн. є завищеними у порівнянні з послугами інших адвокатів у м. Києві, які складають позовні заяви, складають відповіді на відзив чи інші процесуальні документи, надають консультації, тощо в аналогічній категорії справ. І що на фоні таких цін послуги адвоката є очевидно завищеними (не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру). Відповідно до змісту ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.) підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог, з урахуванням ст. 141 ЦПК України. Позов був заявлений на суму 10 240 грн., суд задоволив позов на суму 6 400 грн., що складає 62,50%. Судовий збір, що підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог, складає 1 514 грн. (2 422,4х0,6250=1 514). Як вбачається з платіжної інструкції № 3 9409 від 09 червня 2025 р., адвокату було перераховано 10 500 грн. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 62,50 %, то витрати на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 6 562 грн. 50 коп. (62,50 % від 10 500 грн).

Outcome: approved