Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , як повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця упродовж усього часу навчання до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 09 червня 2025 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху. 18 червня 2025 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця упродовж усього часу навчання до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточнень позивачі зазначили, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час [PERSON] вже досяг повноліття та навчається у Краківській академії навчання ім. Анджея [PERSON] на денній формі навчання, період навчання з 01 жовтня 2024 року по 30 вересня 2027 року. Враховуючи що син навчається на денній формі, він не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, а доходів матері недостатньо, позивачка звернулась до суду оскільки відповідач працює та має дохід, а отже має змогу утримувати свого сина. 03 вересня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд призначити аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період проходження навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначив, що він не заперечує проти допомоги своєму повнолітньому сину, але 11 листопада 2016 року ним було укладено шлюб з [PERSON] у якому у відповідача народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 серпня 2023 року по [INFO] , а, отже, основний дохід родини відповідача складається більшою частиною з його зарплатні. Крім цього, відповідач також зазначив, що у нього на утриманні є непрацездатна мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою та хворіє на цукровий діабет 2 типу та має хронічні хвороби серця. Пенсійного забезпечення їй не вистачає, а тому частину її витрат відповідач бере на себе. 25 вересня 2025 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Позивачка та представник [PERSON] надала до суду заяви, у яких просили цивільну справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач також надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі з урахуванням поданого ним раніше відзиву на позовну заяву. Згідно із приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідкою №21/2024 від 13 липня 2024 року [PERSON] навчається у Краківській академії навчання ім. Анджея [PERSON] на денній формі навчання, період навчання з 01 жовтня 2024 року по 30 вересня 2027 року. 11 листопада 2016 року між [PERSON] повторно вступив у шлюб з [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 листопада 2016 року. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , жінки [PERSON] . Відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 вересня 2019 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2023 року, у [PERSON] та [PERSON] є двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №903/HR від 18 серпня 2025 року, виданої менеджером персоналу ТОВ «Ранбаксі Фармасьютікалс Україна» [PERSON] працює в ТОВ «Ранбаксі Фармасьютікалс Україна» на основному місці, займає посаду головного фахівця з методів розширення ринку збуту. Заробітна плата [PERSON] з 01 червня 2025 року становить 40 332,00 грн., включаючи усі податки. Відповідно до наказу №693-в від 23 серпня 2023 року, виданого в.о. директора департаменту по роботі з персоналом АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] , головний економіст відділу обліку внутрішньобанківських операцій регіональних управлінь банку департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 серпня 2023 року по [INFO] включно. Мати [PERSON] - [PERSON] , проживає одна, є пенсіонеркою за віком та хворіє на цукровий діабет 2 типу та має хронічні хвороби серця, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 червня 1981 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 27 червня 2017 року та виписками з електронної медичної карти та історії хвороби. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, ураховуючи означені правові норми, матеріальний стан відповідача, факт перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, дружини, яка перебуває у декретній відпустці та непрацездатної матері, а також те, що [PERSON] будучи повнолітньою особою продовжує навчання, у зв`язку із чим не має можливості самостійно заробляти грошові кошти на своє утримання, суд приходить до висновку про можливість щомісячного стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial