Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. У позовній заяві позивачем викладено наступну позицію. Позивач та відповідачка з 27.03.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2022 розірвано. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Судовим наказом від 10.07.2023, що виданий Вінницьким районним судом Вінницької області у справі №128/2547/23 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. На даний час позивач перебуває у важкому матеріальному стані через погіршення стану здоров`я спричиненого токсичним ураженням печінки з фіброзним цирозом печінки класу В по Чайлд П`ю АФ високого ступеню активності зі значним портальним гіпотензивним порушенням функції. У зв`язку із даним діагнозом він не може знайти постійну роботу для забезпечення себе та своєї неповнолітньої дитини. Єдиним джерелом доходу є дохід від оренди СТОВ «Агрофірма «Красне» земельної ділянки, а також нестабільні підробітки і грошова допомога від його матері. На даний час розмір аліментів, які з нього стягуються, відповідно до листа Вінницького відділу ДВС розраховуються, виходячи з розміру середньої заробітної плати в регіоні (14304 грн.) і їх сума становить 3576,00 грн.. Враховуючи його матеріальний стан та гостру хронічну хворобу, дана сума аліментів є для нього надто великою. Однак, для виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, він не відмовляється. Ним здійснюються заходи щодо погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується квитанціями на загальну суму 14700 грн. та 11500 грн.. Разом із тим, обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладається не лише на батька, а й на мати дитини. На підставі вищевикладеного, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їх дитини [PERSON] , та встановити їх у фіксованому розмірі, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 38). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.05.2025 задоволено клопотання [PERSON] про звільнення його від сплати судового збору та звільнено позивача [PERSON] від сплати судового збору за його позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів (а.с. 39). Ухвалою суду від 08.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 52). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки дитина навчається з першого класу по теперішній час за науково-педагогічною програмою «Інтелект України», що потребує щомісячно за кошти батьків купувати зошити на суму 400 грн.. Окрім того, дитина не користується пільгами. Також зазначила, що вона сама отримує вищу освіту у Вінницькому Національного аграрному університеті на контрактній основі. Справу просила розглядати у її відсутність. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, неявки сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як підставу своїх позовних вимог вказав, що після видачі Вінницьким районним судом Вінницької області судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної із відповідачкою неповнолітньої дитини у нього змінився матеріальний стан через погіршення стану здоров`я, а тому просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються з 1/4 частини його доходу на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду. Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2022 (справа №128/1138/22) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24-25). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 05.10.2022 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 26). Відповідно до копії судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 у справі №128/2547/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 04.07.2023, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Даний судовий наказ пред`явлено до примусового виконання та відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 04.07.2023 по 31.03.2025, що здійснений Вінницьким відділом ДВС, станом на 31.03.2025 у позивача [PERSON] сума заборгованості по сплаті аліментів становить 64568,00 грн. (а.с. 11-13). Відповідно до копій квитанцій №0.0.4285890628.1 від 02.04.2025, №0.0.4247028594.1 від 13.03.2025, №42538630 від 29.09.2023 (а.с. 14, 15) позивачем [PERSON] на користь [PERSON] сплачено аліменти в сумі 11500,00 грн., 14700,00 грн. та 10728,00 грн., відповідно. Відповідно до копії довідки №8 від 24.03.2025 сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Вороновицької селищної ради Тростянецька АЗПСМ [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом: токсичне ураження печінки з фіброзним цирозом печінки клас В по Чайлд-П`ю АФ високого ступеню активності зі значним портальним гіпотензивним порушенням функції. На теперішній період пацієнт перебуває на амбулаторному лікуванні (а.с. 27). Вказане захворювання позивача [PERSON] також підтверджується копією виписки №8 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Окрім того, в даній виписці міститься вказівка про те, що з приводу даного захворювання [PERSON] під наглядом сімейного лікаря та гастроентеролога більше двох років. В січні 2023 року перебував на обстеженні і лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1». На теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні. З копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26.03.2025, вбачається, що [PERSON] в травні 2024 року отримав 19677,02 грн. від СТОВ «Агрофірма «Красне» за надання земельної частки (паю) в оренду. В серпні 2024 року [PERSON] також отримав від СТОВ «Агрофірма «Красне» кошти в сумі 74,54 грн. за надання земельної частки (паю) в оренду. Згідно довідки КЗ «Вінницький ліцей №29» №02-28/348 від 03.09.2025 (а.с. 60) [PERSON] навчається в даному закладі освіти в 7-А класі за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», що передбачає придбання зошитів за кошти батьків. [PERSON] пільгами по безкоштовному харчуванню не користується. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80\~ЦПК України,\~зокрема достатність\~доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки\~Зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51\~Конституції України). Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.\~Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. За змістом ст.182 ЦПК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування заявлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів з 1/4 до фіксованого розміру, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач [PERSON] зазначив, що він перебуває у важкому матеріальному становищі через погіршення стану його здоров`я. Проте, із наданих позивачем доказів на підтвердження його стану здоров`я, вбачається, що на вказане захворювання він хворів до видачі судового наказу від 10.07.2023. Зокрема, у наданій позивачем копії виписки №8 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого зазначено, що позивач з приводу даного захворювання більше двох років перебуває під наглядом сімейного лікаря та гастроентеролога, а в січні 2023 перебував на обстеженні та лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1». Тобто, позивачем не доведено належними засобами доказування обставини, що його стан здоров`я у порівнянні з 10.07.2023 (дата початку стягнення аліментів) погіршився станом на 25.04.2025 (дата подання позову про зменшення розміру аліментів), внаслідок чого і погіршився його матеріальний стан, а відтак і неможливість ним здійснювати виплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у раніше визначеному судом розмірі. Отже, позивачем не доведено, що сплата аліментів у визначеному судовим наказом розмірі ставить його у складне матеріальне становище, а його стан здоров`я, у порівнянні зі станови його здоров`я на час визначення розміру аліментів, погіршився. Виходячи з наведеного вище суд дійшов висновку, що враховуючи закріплені частиною 9 статті 7 СК України принципи справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше рішенням суду розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною у нинішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed