Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.06.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №1576130, додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковим для виконання їх сторонами. Відповідно до умов позивач надав\~відповідачу,\~шляхом перерахування\~у безготівковій\~формі на\~номер платіжної\~карти №\~ [NUMBER] \~,\~який відповідач\~вказав під\~час укладення\~кредитного договору,\~кредитні кошти,\~а Відповідач\~прийняв у\~власне користування\~грошові (кредитні)\~кошти,\~який відповідач\~зобов`язався\~повернути у\~строки,\~визначені у\~кредитному договорі,\~сплатити проценти\~за користування\~ними та\~виконати інші\~зобов`язання,\~які передбачені\~кредитним договором,\~а також\~згідно з\~п.\~6.4.\~Кредитного договору\~у випадку\~невиконання та/або\~неналежного виконання\~зобов`язань\~щодо повернення\~суми кредиту\~та/або\~сплати процентів\~за користування\~кредитом,\~споживач зобов`язаний\~сплатити товариству\~штраф.\~Вказана обставина\~підтверджується листом\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ПЕЙТЕК» щодо\~успішності переказу\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку №\~ [NUMBER] ,\~вказану відповідачем\~під час\~укладення Кредитного\~договору.\~У порушення\~умов кредитного\~договору,\~відповідач свої\~зобов`язання\~належним чином\~не виконав,\~внаслідок чого\~у нього\~ виникла\~заборгованість у\~розмірі 183\~270,00\~гривень,\~яка складається\~з:\~29\~000,00\~гривень\~заборгованість за\~тілом кредиту\~(сума\~отриманого та\~неповернутого кредиту)\~за кредитним\~договором;\~139\~770,00\~гривень -\~заборгованість по\~процентах (%),\~які були\~нараховані за\~користування кредитними\~коштами;\~14\~500,00\~гривень\~заборгованість за\~штрафними санкціями,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду та просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 183 270,00 грн., судовий збір 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу 29990,50 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розглянути справу без участі позивача та його представниказа наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву або будь-яких заперечень до суду не надав. Згідно ст. 131 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або знаходиться. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у спрощеному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~17.06.2024\~між позивачем\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір про\~надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №1576130, додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковим для виконання їх сторонами. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав\~відповідачу,\~шляхом перерахування\~у безготівковій\~формі на\~номер платіжної\~карти №\~ [NUMBER] \~,\~який відповідач\~вказав під\~час укладення\~кредитного договору,\~кредитні кошти,\~а Відповідач\~прийняв у\~власне користування\~грошові (кредитні)\~кошти,\~які відповідач\~зобов`язався\~повернути у\~строки,\~визначені у\~кредитному договорі,\~сплатити проценти\~за користування\~ними та\~виконати інші\~зобов`язання,\~які передбачені\~кредитним договором,\~а також\~згідно з\~п.\~6.4.\~Кредитного договору\~у випадку\~невиконання та/або\~неналежного виконання\~зобов`язань\~щодо повернення\~суми кредиту\~та/або\~сплати процентів\~за користування\~кредитом,\~споживач зобов`язаний\~сплатити товариству\~штраф,\~що \~також підтверджується\~паспортами споживчого\~кредиту,\~графіком платежів\~(додаток\~№1\~до Договір\~про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №157613 від 17.06.2024 р.),\~інформаційним повідомленням\~від споживача\~фінансових послуг\~(додаток\~№2\~до Договір\~про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №157613 від 17.06.2024 р.), додатковою угодою від 21.06.2024 р. до договору №1576130 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 17.06.2024 р., таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» за вих.№20250410-110 від 10.04.2025, вбачається, що відповідачу 17.06.2024 р. успішно були переказані кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 25000,00 грн. З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» за вих.№20250410-111 від 10.04.2025, вбачається, що відповідачу 21.06.2024 р. успішно були переказані кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 4000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір, згідно з ч. 2\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 Цивільного кодексу України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом частини 1 та частини 2\~ст. 640 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Кредитний договір укладений між Сторонами за допомогою дистанційних засобів, у відповідності до частини 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, яка регулює порядок укладення електронного договору, - є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмові формі. Відповідно до положень частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», Кредитний договір із Відповідачем був підписаний за допомогою використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 90 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»\~унікальний ідентифікатор - комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет- магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Статтею 509 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, відповідно до ч. 1\~ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором, відповідно до ч. 2\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу України, застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за договорому розмірі 183 270,00 гривень, яка складається з: 29 000,00 гривень\~заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за кредитним договором; 139 770,00 гривень - заборгованість по процентах (%), які були нараховані за користування кредитними коштами; 14 500,00 гривень\~заборгованість за штрафними санкціями, що підтверджується розрахунком заборгованості. З досудової вимоги, яка міститься в матеріалах справи за вих№1239 від 05.05.2025 р., вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільне погашення заборгованості, що також підтверджується квитанцією №1576599 від 08.05.2025 р. про направлення зазначеної вимоги на адресу відповідача. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 183\~270,00\~гривень. Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з п. 12 ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі №22/445/19. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19). 10 березня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит»\~ було укладено договір про надання правової (правничої допомоги) № 52. Відповідно до п.4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором клієн зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню витрати та гонорар згідно з тарифами визначеними у додатку №2 до цього Договору. Таким чином позивачем було сплачено Адвокатському об`єднанню на правову допомогу у розмірі 2500,00 гривень за аналіз фактичних обставин справи, збір та підготовка доказів у справі, а також за підготовку, написання та оформлення ним цієї позовної заяви, що підтверджується рахунком на оплату №184 від 22.04.2025, платіжною інструкцією та актом приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги. Крім цього, згідно додатку №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги за надання правової (правничої) допомоги №52 від 10.03.20225 р., позивач зобов`язаний буде додатково сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 15 % (п`ятнадцять відсотків) від суми боргу, яка підлягає стягненню із відповідача за цією позовною заявою, а всього витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи складають 29990,50 гривень та підлягають стягненню з відповідача. Частинами першою та другою\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21(провадження №12-14гс22). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19). Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження №12-14гс22). У разі недотримання вимог частини четвертої\~ст. 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №596/2305/18. Письмового клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю від відповідача до суду не надходило. За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 29990,50 гривень витрат на професійну правничу допомогу Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 гривень, які були сплачені позивачем, згідно платіжної інструкції №170 від 28.04.2025 р.

Outcome: approved