Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 202\~639,36 грн., без утримання податків та зборів, який мотивує наступним. Так, з 08.08.2023 року позивачку [PERSON] прийнято на посаду заступника генерального директора з економіки та фінансів. В серпні 2024 вона звернулась до Відповідача для отримання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення, що гарантоване колективним договором між роботодавцем та Радою трудового колективу АТ «Оріана» на 2021-2025 роки прийнятих на зборах трудового колективу АТ «Оріана» протоколом від 18.12.2020 року (далі колективний договір). Відповідачем було відмовлено позивачці в наданні матеріальної допомоги, не виплачено матеріальну допомогу гарантовану Колективним договором, а згідно наказу №46 від 18.11.2024 року та повідомлення про нараховані і виплачені суми, належні працівникові при звільненні, не виплачено усіх сум при звільненні в тому числі дану матеріальну допомогу. Згідно Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 року у справі №345/6842/24, стягнуто на користь позивачки з АТ «Оріана», матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 34 600.00 грн. та 1211,20 грн. судового збору. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.05.2025 року залишено Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 року без змін. Відповідачем в добровільному порядку виконано наведені вище рішення у справі № 345/6842/24 та 14.05.2025 року оплачено позивачці належну матеріальну допомогу в розмірі 34600 грн., що з урахуванням відрахувань склало 29 592,00 гривні. Позивачка вважає, що Відповідачем порушено її право на отримання компенсації за затримку виплати такої допомоги, яку він мав оплатити як в цілому так і зокрема після вирішення спору та ухвалення судом відповідного рішення. Тобто починаючи з 18.11.2025 року (день звільнення) і по день фактичного розрахунку 14.05.2025 року, яке мало місце за наслідками добровільного виконання рішення суду, що складає 178 дні, або 5 місяців та 27 днів. Оскільки після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КзпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивачка акцентує, що 18.11.2024 була звільнена з роботи, однак відповідач не провів з нею повного розрахунку при звільненні, що стало наслідком виникнення судового спору з даного питання, яке було розглянуто судом по суті та постановлено відповідне рішення. Відповідно до довідки про середню заробітну плату, що видано самим Відповідачем, розрахунок середнього заробітку згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року є наступним: -за вересень 2024 року 26449,57 грн.; -за жовтень 2024 року 28959,72 грн. А середньоденна заробітна плата складає 1583,12 грн. без утримання податків та зборів, з 18.11.2025 року (день звільнення) і по день фактичного розрахунку 14.05.2025 року, що складає 178 днів з яких 128 робочих днів. Тому загальна сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку наступний: 1583,12 грн (середньоденний) * 128 робочих днів 202 639,36 гривень. Щодо строків подання позовної заяви, позивачка вважає, що його не пропустила, оскільки повний розрахунок з нею проведено тільки 14.05.2025. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.07.2025 відкрито провадження у вказаній справі та ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником відповідача в.о. генерального директора АТ «Оріана» Гур`євим М. 31.07.2025 подано відзив на позовну заяву. Позов не визнає в повному обсязі, вважає твердження позивача надуманими та такими, що не підлягають до задоволення, зазначає, що позивачка пропустила тримісячний строк визначений ст. 233 КзпП України для звернення до суду. Позивач дізналася про порушення своїх прав в день звільнення 18.11.2024, отримавши повідомлення про нараховані та виплачені суми, належні працівникові при звільненні. Вже з наступного дня почався перебіг тримісячного строку для звернення до суду за захистом її порушеного права, в тому числі й з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Разом з тим, така вимога не була заявлена Позивачем одночасно з позовною вимогою про стягнення з АТ «Оріана» на її корить матеріальної допомоги на оздоровлення, а лише 11.07.2025. Відповідач звертає увагу, що залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку. При вирішенні вимог Позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, необхідно врахувати, що середній заробіток, за підрахунком Позивача у сумі 202 639,36 грн. грн., майже у шість разів перевищує заборгованість (5,86 раз) АТ «Оріана» по виплаті недоплаченої спірної суми, стягнутої рішенням суду від 13.05.2025 р. у розмірі 34 600,00 (без утримання податків і зборів) грн. і на думку Відповідача, не відповідає вимогам справедливості та пропорційності. Також позивачем невірно здійснено розрахунок середнього заробітку, без врахування вимоги ст.27 Закону України «Про оплату праці» і Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Так середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період не з 18, а з 19 листопада 2024 року по 14 травня 2025 року (по день виплати спірної суми) складає 196 306,88 грн, виходячи з наступного розрахунку 1583,12 грн. (середньоденна заробітна плата) х 124 робочих днів. Так як, 25.12.2024 р., 01.01.2025 р., 21.04.2025р.були вільними від роботи днями (вихідні) згідно наказів по Товариству № 55 від 03.12.2024 р. та № 22 від 07.04.2025 р. З огляду на викладене просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачка [PERSON] 04.08.2025 подала відповідь на відзив. Зокрема вказує, що відповідач пропустив строк для подання відзиву, ухвала про відкриття провадження від 11.07.2025 направлялася в електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Строк для подання відзиву відповідачу встановлювався 15 днів з моменту отримання ухвали, який сплив 26.07.2025, а відповідачем подано відзив 30.07.2025, тобто із 4 денним запізненням, що є порушенням процесуально визначених строків та є підставою для залишення відзиву без розгляду. Окрім того звертає увагу, що тримісячний строк визначений ст. 233 КзпП України для звернення до суду не пропустила, оскільки день фактичного розрахунку настав 14.05.2025 після отримання коштів від відповідача. Просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі. 14.08.2025 представником відповідача в.о. генерального директора АТ «Оріана» Гур`євим М. подано заперечення на відповідь на відзив. Наголошує, що АТ «Оріана» справді має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. 11.07.2025 в електронний кабінет АТ «Оріана» надійшла ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.07.2025 про відкриття провадження у справі №345/3625/25 за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Оріана» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, ані копії позовної заяви, ані долучених до неї додатків в електронний кабінет Товариства не надходило. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою у паперовій формі, а не через електронний кабінет. Копію ухвали суду від 11.07.2025 разом із копією позовної заяви та додатками до неї АТ «Оріана» фактично отримало через поштове відправлення 16.07.2025, а відзив на позов був поданий Товариством 31.07.2025, тобто в межах 15-денного строку з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, а тому підстав для залишення відзиву без розгляду немає. Окрім того Позивач дізналася про порушення своїх прав в день звільнення 18.11.2024, отримавши повідомлення про нараховані та виплачені суми, належні працівникові при звільненні. Вже з наступного дня почався перебіг тримісячного строку для звернення до суду за захистом її порушеного права, в тому числі й з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Разом з тим, така вимога не була заявлена Позивачем одночасно з позовною вимогою про стягнення з АТ «Оріана» на її корить матеріальної допомоги на оздоровлення, а лише 11.07.2025. Просили відмовити [PERSON] в задоволенні її позову до Акціонерного товариства «Оріана» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов. 18.08.2025 на адресу суду від позивачки [PERSON] поступила відповідь на відзив у якому наявні письмові пояснення по суті позовних вимог та єдності практики вирішення даного роду спорів з аналогічних справах. Позивачка просила врахувати такі пояснення та надати їм належну правову оцінку при прийняті рішення. Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~178,\~ч.\~1\~ст.\~278\~ЦПК України,\~відзив подається\~в строк,\~встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 11.07.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оріана» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія Ухвали про відкриття провадження направлялася відповідачу 11.07.2025 в електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, одночасно така ухвала разом з копією позовної заяви із додатками на 23 арк. направлялася відповідачу поштовою кореспонденцією. При вирішенні питання про дотримання відповідачем процесуальних строків, щодо подання відзиву на позов, суд враховує, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою у паперовій формі, а не через електронний кабінет. Відповідач копію позовної заяви з додатками до неї отримав через поштове відправлення 16.07.2025, а тому уникаючи надмірного формалізму, у призмі п. 4 ч. 5ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. При цьому суд надає можливість в розумінні ст.ст.191,199,277,279 ЦПК України\~сторонам надати всі необхідні докази по справі, які мають важливе значення для її вирішення. З огляду на викладене підстав для залишення відзиву на позов без розгляду не має. Відповідно до Ухвали про відкриття провадження від 11.07.2025 позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, який має відповідати вимогам ч. 3-5 ст.178 ЦПК України і копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачка 04.08.2025 направила на адресу суду відповідь на відзив, який поступив та зареєстрований 08.08.2025, разом із підтвердженням направленням копії відповідачу. Суд констатує, що позивачка скористалася своїм правом подання відповіді на відзив. Разом з тим 18.08.2025 на адресу суду від позивачки надійшла ще відповідь на відзив із письмовими поясненнями по суті позовних вимог та єдності практики вирішення даного роду спорів з аналогічних справах. У цьому випадку суд приходить до висновків про залишення без розгляду відповіді на відзив від 18.08.2025 з огляду на те, що вона поступила із порушенням строків подання та позивачка уже реалізувала своє право, коли 04.08.2025 подавала відповідь на відзив. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з Наказу АТ «Оріана» №120-к від 08.08.2023, [PERSON] з 08.08.2023 року прийнята на посаду заступника генерального директора з економіки та фінансів, на 0,5 ставки з посадовим окладом 16\~360 грн на місяць (а.с.11). На підставі записів з трудової книжки серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] 18.11.2024 відповідно до Наказу №46 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників (а.с.9-11). Відповідно до повідомлення АТ «Оріана» про нараховані та виплачені суми, належні працівникові при звільненні від 18.11.2024, посадовий оклад [PERSON] визначений у розмірі 34 600,00 грн (а.с.13). З довідки про середню заробітну плату №264 від 11.04.2025, що видано АТ «Оріана», [PERSON] нарахована заробітна плата за вересень 2024 року у розмірі 26449,57 грн., за жовтень 2024 року у розмірі 28959,72 грн, а всього 55\~409,29 грн без утримання податків та зборів, середньоденна заробітна плата складає 1583,12 грн. без утримання податків та зборів (а.с.14). Згідно Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 року у справі №345/6842/24, провадження № 2/345/234/2025 стягнено на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Оріана», код ЄДРПОУ 05743160 м. Калуш. вул. Євшана, 9 Івано-Франківської області матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 34 600.00 грн. та 1211,20 грн. судового збору (а.с.19-22). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.05.2025 року у справі № 345/6842/24, провадження № 22-1/4808/646/25 залишено Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.15-18). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 06.07.2025, на банківську картку [PERSON] від Акціонерного товариства «Оріана» зарахована матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 26\~642,00 грн (а.с.23). Відповідно до статті 233\~КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно із частиною другою статті 233\~КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Встановлені статтею 233\~КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі, такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18. Вирішуючи питання, яке заявлене відповідачем про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд констатує, що відповідно до ч.1 статті 233\~КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що позивача було звільнено з роботи з 18.11.2024 року на підставі п. 1 ст.\~40\~КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників, згідно наказу АТ «Оріана» від 18.11.2024 року за №46. Відповідно до ч.1 ст.\~117\~КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно із частиною першою статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першої статті 117\~КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. У рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233\~КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу, Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233\~КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116,117 цього Кодексу треба розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи до ухвалення Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 24.02.2025, яке залишене без змін Постановою Івано-Франківського апеляційного суду 13.05.2025 року роботодавець фактичного розрахунку з позивачем не провів, а отже, і перебіг строку звернення [PERSON] до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачений статтею 233\~КЗпП України не розпочався, а тільки 14.05.2025, коли відповідач виконав судові рішення та перерахував [PERSON] матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 26\~642,00 грн. З огляду на викладене суд виснує, що позивачем строки подання позовної заяви, не пропущено. Порядок обчислення середньої заробітної плати при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні встановлений постановою Кабінетом Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. В пункті 8 вказаного Порядку зазначено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку про те, що середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Як вбачається із довідки про середню заробітну плату АТ «Оріана» №264 від 11.04.2025 [PERSON] нарахована заробітна плата -за вересень 2024 року у розмірі 26449,57 грн.; -за жовтень 2024 року у розмірі 28959,72 грн., а всього 55\~409,29 грн без утримання податків та зборів, середньоденна заробітна плата складає 1583,12 грн. без утримання податків та зборів. Враховуючи положення Порядку обчислення середньої заробітної плати та беручи до уваги, що позивачку було звільнено 18.11.2024, повністю відпрацьовані два календарні місяці роботи є вересень та жовтень, тому середньоденна заробітна плата позивача складає: 1583,12 грн. Проте суд враховує, що відповідно до записів з трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] було звільнено з роботи 18.11.2024, тому розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку повинен розраховуватися на наступний день після звільнення, тобто з 19.11.2024. Окрім того згідно наказів АТ «Оріана» № 55 від 03.12.2024 р. та № 22 від 07.04.2025 р. встановлено, що 25.12.2024 р., 01.01.2025 р., 21.04.2025р. були вільними від роботи днями (вихідні) (а.с.41,42), а тому у ці дні не може нараховуватися середньоденна заробітна плата. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.11.2024 по 14.05.2025 складає 196 306,88 грн, без утримання податків й інших обов`язкових платежів виходячи з наступного розрахунку 1583,12 грн (середньоденна заробітна плата) х 124 робочих дні. Оскільки відповідно до вимог ст.117\~КЗпП з вини власника не було виплачено належних звільненій позивачці сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку є підставною, та підлягає до задоволення за період з 19.11.2024 по 14.05.2025 за виключенням днів 25.12.2024 р., 01.01.2025 р., 21.04.2025р., які були вихідними. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 196 306,88 гривень, що становить 96,87% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, відповідно до ст.\~133,\~137,\~141 ЦПК України, в сумі 1\~962,97 гривень, що становлять витрати по сплаті судового збору. На підставі викладено,

Outcome: partial