Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 липня 2020 року звернувся до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області в особі Реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради, третя особа: [PERSON] , та з урахуванням уточненням позовних вимог просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не має статусу багатоквартирного будинку, а є будинком садибного типу (житловий будинок); скасувати шляхом погашення права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності Держави в особі Фінансового відділу м. Котовська на частину житлового будинку по [ADDRESS] (після перейменування [ADDRESS] ) реєстраційний номер 21277034, дата прийняття рішення 04.12.2007, дата внесення запису 04.12.2007, як такий, що перешкоджає реєстрації права власності позивачу на частину будинку; скасувати право власності позивача на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 18,3 кв.м., житловою площею 10,1 кв.м. з одночасним визнанням за позивачем права власності на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] , мав статус будинку садибного типу та перебував у спільній частковій власності [PERSON] і Держави в особі фінансового відділу м. Котовськ Одеської області. частку належну державі передали в користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зазначену частку приватизували. Під час приватизації статус частки будинку змінили на квартиру [ADDRESS] , без винесення відповідного рішення про зміну статусу будинку на багатоквартирний (двоквартирний будинок). Під час реєстрації права власності держави на частину житлового будинку по [ADDRESS] (після перейменування [ADDRESS] ). Сам реєстраційний запис містить опис об`єкта нерухомого майна: «однокімнатна квартира загальною площею 18,33 кв.м., житловою площею 10,1 кв.м., що становить частину житлового будинку». Реєстраційний запис вважає взаємосуперечливим, бо не може квартира одночасно й бути як частина будинку. Отже, цілий будинок належить двом співвласникам по частині [PERSON] та Державі в особі фінансового відділу м. Котовськ Одеської області, та одночасно квартира [ADDRESS] належала окремо трьом співвласникам, яку в подальшому придбав позивач [PERSON] . Позивач та третя особа вирішили приватизувати земельну ділянку під будинком та дізнались, що оскільки у позивача квартира, то приватизувати земельну ділянку не має можливості, а також позивач дізнався про те, що зареєстровані права власності на будинок є взаємосуперечливими та такими, що не відповідають вимогам закону. Крім того, в будинку відсутні ізольовані допоміжні приміщення, які б мали статус окремого об`єкта права на нерухоме майно. Натомість господарські приміщення (сараї), які належать співвласникам не є окремими об`єктами прав, а належать співвласникам на підставі права на частку в будинку. Тому і позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області в особі Реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд справи без його участі. [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної спільної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2014 та ухвали суду від 02.10.2014, справа № 505/2796/14-ц. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2009, справа № 2-1734/2009. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , було виготовлено технічний паспорт станом на 14 листопада 2014 року, замовник [PERSON] . Спірний об`єкт нерухомого майна є житловим будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Згідно висновку оцінювача про оцінку майна вартість об`єкта експертної грошової оцінки складеного СПД [PERSON] від 04.07.2020, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 106800,00 грн. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~256\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З матеріалів справи вбачається, що позивачу належить на праві приватної спільної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , проте вищезазначена квартиру можна вважати житловим будинком, так як вона має усі ознаки житлового будинку, а саме: має окремий в`їзд - виїзд на вулицю, будинок має окремий вхід-вихід у власний двір, не порушує санітарно-технічні вимоги та правила експлуатації будинку, не порушує прав власника іншої частини будинку. Згідно із ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. В силу ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.\~379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст.\~380\~ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Ст.\~381\~ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved