Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У вересні 2024 року позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі «ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року в сумі 102970,68 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.10.2022\~року між\~АТ «УКРСИББАНК»\~та [PERSON] \~укладено Договір\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку №98734446000,\~відповідно до\~умов якого\~відповідачу було\~надано кредит,\~який той\~зобов`язався повернути\~кредит та\~сплачувати плату\~за користування\~кредитом відповідно\~до умов\~цього Договору\~та Правил.\~Відповідно до\~положень вказаного\~договору Підписуючи\~цей Договір,\~Позичальник погоджується\~з викладеними\~у Правилах\~(договірних\~умовах)\~споживчого кредитування\~позичальників АТ\~«УКРСИББАНК» з\~можливістю відкриття\~і розрахунково-касового\~обслуговування карткових\~рахунків,\~які розміщені\~для ознайомлення\~на сайті\~www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits.\~Банк свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~грошові кошти\~в обсязі\~та у\~строк визначеними\~умовами Договору. Однак, всупереч умовам Договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, в зв`язку з чим станом на дату подання позову його заборгованість перед позивачем становить 102\~970,68 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 83\~237,38 грн; заборгованість за комісією 19\~733,30 грн. 15.04.2024\~року АТ\~«УКРСИББАНК» та\~ТОВ «Фінансова\~Компанія «Кредит-Капітал»,\~уклали Договір\~Факторингу №\~264.\~Згідно вказаного\~Договору,\~та у\~відповідності до\~ст.\~512\~ЦК України,\~ТОВ «Фінансова\~Компанія «Кредит-Капітал»\~набуло статусу\~Нового Кредитора\~та отримало\~право грошової\~вимоги по\~відношенню до\~осіб,\~які являлись\~боржниками АТ\~«УКРСИББАНК»,\~включно і\~до [PERSON] \~за кредитним\~договором №98734446000 від\~28.10.2022\~року. Представник позивача\~вказує,\~що неодноразово\~вживалися заходи\~щодо досудового\~врегулювання спору\~між сторонами.\~На поштову\~адресу боржника\~було відправлено\~ряд листів\~ повідомлень\~про заміну\~Кредитора і\~повідомлення -\~вимога про\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором №98734446000 від 28.10.2022 року. Також відповідачу було направлено Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості Однак, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст. 187, ухвалою судді від 02.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.01.2025 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №98734446000 від 28.10.2022 року в сумі 102\~970,68 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на правову допомогу. 13.02.2025 року адвокат Пугаченко С.Ю., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення від 21.01.2025 року у справі №490/8601/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 03.03.2025 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасувано заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року у справі №490/8601/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін. 12.03.2025 року представник відповідача адвокат Пугаченко надав відзив на позовну заяву, в якому з вимогами позову не погоджується та вказує наступне. Заборгованість, по сплаті комісії за управління кредитом, нарахована відповідачу у розмірі 19733,30 грн. При цьому, в Договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються Відповідачу. Ні умовами договору, ні Додатку № 1 до нього не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та матеріали справи не містять доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, представник відповідача вказує, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пункту 3.11 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, а також додатку до кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління кредитом щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відповідач вважає, що частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована за умовами договору, які є нікчемними, не підлягає стягненню, а саме заборгованість в сумі 19733,30 грн, що відповідає заборгованості за комісією, яка включає у себе плату за управління кредитом. Крім того, сторона відповідача стверджує, що за період дії договору відповідачем сплачено 42510,00 грн. (2000,00 + 569,00 + 431,00 + 1200,00 + 938,00 + 62,00 + 2500,00 + 7,00 + 3,00 + 2566,00 + 34,00 + 2535,00 + 1065,00 + 1504,00 + 1096,00 + 1472,67 + 527,33 + 1322,00 + 678,00 + 1000,00 + 890,67 + 609,33 + 1000,00 + 1500,00 + 68,67 + 931,33 + 1000,00 + 637,34 + 362,66 + 1000,00 + 1000,00 + 206,01 + 793,99 + 1000,00 + 774,68 + 225,32 + 1000,00 + 1000,00 + 343,35 + 656,65 + 1000,00 + 912,02 + 87,98 + 1000,00 + 1000,00 + 480,69 + 519,31 + 1000,00), що підтверджується випискою за кредитним договором, наявною в матеріалах справи. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що враховуючи нікчемність положень пункту 3.11 кредитного договору, заборгованість відповідача за договором № 98734446000 від 28 жовтня 2022 року складає 80778,72 грн. (123288,72 грн. - 42510,00 грн.). 15.04.2025 року представник позивача Усенко М.І. надав відповідь на відзив, в якій вважав аргументи зазначені у відзиві безпідставними, мотивуючи це наступним. Згідно із додатком № 1 до договору № 98734446000 від 28.10.2022 року щомісячна комісія за управління кредитом становить 1,5 % від суми наданого кредиту починаючи з 26.04.2023 року. Із зазначеними умовами Відповідач ознайомлений при укладенні кредитного договору про що свідчить підпис Позичальника на кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту Представник позивача зазначає, що [PERSON] свідомо звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з метою отримання кредитних коштів та, згідно умов договору, підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору та погоджується з ними, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом. Враховуючи положення чинного на законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважав встановлення комісії за управління кредитом за ставкою, що вказана у договорі від суми кредиту несправедливою умовою, натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, позивач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі й оспорюваних. З огляду на наведені положення законодавства України, чинного на час укладення договору, суд вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію за управління кредитом, яка включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Представник позивача вказує, що з огляду на вищевикладене, а також на ознайомлення з Договором про надання споживчого кредиту та згодою з усіма його умовами, викладені у відзиві зауваження суперечать факту добровільного підписання даного кредитного договору. Також, зазначає, що відповідач певний період часу здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості, у тому числі заборгованості за комісією, що свідчить про визнання боргу і його складових. Отже, сторона позивача вважає, що посилання представника відповідача на незаконність нарахування комісії, на думку Товариства, є безпідставною і спрямованою на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання. Ухвалою суду від 22.04.2025 року постановлено: перейти від розгляду цивільної справи № 490/8601/24 за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~до розгляду\~цивільної справи\~в порядку\~загального провадження;\~призначити підготовче\~судове засідання\~у справі\~на 24.06.2025\~року на\~09:00\~год.;\~витребувати уТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» розгорнутий розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року; запропонувати [PERSON] надати контррозрахунок заборгованості за кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року. 08.05.2025 року від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2025 року, надійшов витребуваний судом розгорнутий розрахунок боргу. Ухвалою суду від 24.06.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу у відсутність представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Кредит-Капітал», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, від його представника - адвоката Пугаченка С.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, заперечення проти позову, викладені у відзиві підтримав у повному обсязі. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц). За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 28.10.2022 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №98734446000, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09.06.2017 р. (із усіма змінами та доповненнями). Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил (п.2.1. Договору). Згідно п. 3.1.Договору, сума кредиту за Договором становить 123\~288,72 гривень. Кредит надається Позичальнику без застави. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. (п.3.2 Договору). Згідно п. 3.3.Договору, кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: - в сумі123288,72 грн на погашення суми заборгованості Позичальника за кредитом, наданим Позичальнику Банком на підставі Договору про надання споживчого кредиту 96128159000, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний рахунок Банку № [NUMBER] . Відповідно до 3.5. Договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 26.10.2026 року. Розмір ануїтетного платежу становить 2569 гривень з моменту укладення Договору до 25.04.2023 року. 3 26.04.2023 року розмір ануїтетного платежу становить 4418 гривень. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх (п.3.5. Договору). Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця (п.3.7. Договору). Згідно п.3.8. Договору процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних. Відповідно до п.3.9. Договору за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і зараховуються до моменту погашення такої заборгованості. До позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту від 28.10.2022 року, підписаний відповідачем [PERSON] , в якому сторонами погоджено умови щодо сплати суми кредиту та відсотків. З виписки за Кредитним договором №98734446000 вбачається, що 28.10.2022 року на рахунок [PERSON] , на виконання договору, надійшли кредитні кошти в сумі 123\~288,72 гривень. За такого, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за зазначеним договором, яка становить 102970,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 83\~237,38 грн; заборгованість за комісією 19\~733,30 грн. 15.04.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №264. Відповідно до умов даного Договору факторингу відбулося відступлення права вимоги від АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у т.ч. і за Кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем, що підтверджується Актом приймання-передачі Права вимоги від 15.04.2024 та копією Витягу з реєстру Боржників від 15.04.2024 до Договору факторингу №264 від 15.04.2024 року. 15.04.2024 року, на виконання вказаних умов договору факторингу, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило плату АТ «УКРСИББАНК» за відступлення прав вимоги, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 1221. Як убачається з вказаного вище Витягу з реєстру Боржників, сума заборгованості відповідача становить 102970,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 83\~237,38 грн; заборгованість за комісією 19\~733,30 грн. 13.09.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачу досудову вимогу за Вих. №Х4635, що підтверджується списком №15 згрупованих відправлень та службовим чеком АТ «Укрпошта». Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. У даній справі, встановлено, що відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належне йому право вимоги . У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу №264 до боржника [PERSON] ,укладеного 15.04.2024 р. між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», недійсними або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. За такого, враховуючи вищевказане, право вимоги до боржника [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №98734446000 від 28.10.2022 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що дає останньому право на стягнення з відповідача в судовому порядку неповернуту ним суму позики. Щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту. Позивачем заявлено суму заборгованості за тілом кредиту у сумі 83237,38 грн. При цьому, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач погоджується з сумою заборгованості за тілом кредиту у розмірі 80\~778,72 грн, посилаючись на те, що ним сплачено первісному кредитору кошти у розмірі 42510,00 грн, а саме: 2000,00 + 569,00 + 431,00 + 1200,00 + 938,00 + 62,00 + 2500,00 + 7,00 + 3,00 + 2566,00 + 34,00 + 2535,00 + 1065,00 + 1504,00 + 1096,00 + 1472,67 + 527,33 + 1322,00 + 678,00 + 1000,00 + 890,67 + 609,33 + 1000,00 + 1500,00 + 68,67 + 931,33 + 1000,00 + 637,34 + 362,66 + 1000,00 + 1000,00 + 206,01 + 793,99 + 1000,00 + 774,68 + 225,32 + 1000,00 + 1000,00 + 343,35 + 656,65 + 1000,00 + 912,02 + 87,98 + 1000,00 + 1000,00 + 480,69 + 519,31 + 1000,00. Разом з тим, позивачем, надано розгорнутий розрахунок заборгованості, згідно якого [PERSON] сплачено в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №98734446000 від 28.10.2022 року 40\~051,34 грн. Однак, судом досліджено виписку за кредитним договором за період з 28.10.2022 по 25.04.2024 і вищевказаний розрахунок та встановлено, що позивачем не враховні платежі, здійснені відповідачем, а саме: 25.05.2023 року - 527,33 грн, 06.06.2023 року - 1322,00 грн, 21.07.2023 року - 609,33 грн, що в загальній сумі становить 2458,66 грн. За такого, випискою за кредитним договором підтверджуються твердження відповідача про сплату ним в рахунок погашення кредитної заборгованості 42510,00 грн. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19. Відповідно до вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050\~Цивільного кодексу\~України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено та не спростовано стороною відповідача, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року належним чином не виконав, кредитні кошти вчасно не повернув. За такого, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що цивільне право позивача, як правонаступника первісного кредитора АТ «Укрсиббанк», щодо отримання від відповідача отримані ним кредитні кошти у вигляді тіла кредиту підлягає захисту. Однак, враховуючи дані які містяться у виписці по кредитному договору, суд не погоджується із визначеною позивачем сумою 83237,38 грн та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі 80778,72 грн. Щодо стягнення заборгованості по комісії. Як вбачається з вимог позовної заяви, позивачем заявлено суму заборгованості за комісією кредиту у сумі 19\~733,30 грн. Згідно положенням пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Статтею 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12\~цього ж\~Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова ВП ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18)). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки. Відповідно до статті 47\~Закону України\~від 07\~грудня 2000\~року №\~2121-III\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України\~від 15\~листопада 2016\~року №\~1734-VIII\~«Про споживче\~кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII). Стаття 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору (у редакції Закону № 1734-VIII) містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». У статті 1\~Закону №\~1734-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; - загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту); - споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегулювано в частині другій статті 8 Закону № 1734-VIII. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі. До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Таким чином, Закон №\~1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частинами першою та другою статті 12\~Закону №\~1734-VIII у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону №\~1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зазначена у частині другій статті 9 Закону № 1734-VIII, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ЦК України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу (частина третя статті 9 Закону № 1734-VIII). Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до Закону № 1734-VIII, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 1734-VIII. Стандартизована форма паспорта споживчого кредитування, наведена у додатку 1 до Закону № 1734-VIII, передбачає окремий розділ про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (пеня, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі), де зазначаються розмір платежу, база його розрахунку та умови його застосування, а також окремий розділ додаткової інформації (додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту): послуги нотаріуса, послуги оцінювача, послуги страховика, інше, де зазначаються необхідність отримання відповідної послуги, перелік осіб за наявності. Згідно зі статтею 19\~Закону №\~1734-VIII у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління\~НБУ від\~08\~червня 2017\~року №\~49 (далі - Правила). Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, положення Закону №\~1734-VIII допускає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, відносить договір страхування до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, але вимагає, щоб відомості про це були відображені в паспорті споживчого кредитування, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника в письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит, при цьому інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена в такому договорі. Матеріали справи містять наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 28.10.2022 року, оформлений до укладення Кредитного договору №98734446000 від 28.10.2022 року, у якому в розділі 4 «Інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» вказана комісія за управління кредитом в розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу) починаючи з 26.04.2023 року. Також, в даному розділі зазначено, що комісія розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого споживачем останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів, але не більше, ніж 10 гривень 00 коп. Комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати ануїтетного платежу становить до 500,00 грн. Наведена у паспорті споживчого кредитування комісія за управління кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору, зокрема пункту 3.11 Кредитного договору та Додатку №1 до Договору, та згідно із Законом №\~1734-VIII відноситься до платежів, що застосовуються (стягуються) у разі невиконання споживачем його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює. В Кредитному договорі №98734446000 від 28.10.2022 року та Додатку №1 до цього Договору чітко та недвозначно зафіксовано, що позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом у розмірі 1,5 % щомісяця від суми наданого кредиту. За змістом статей 6, 626, 627, 628\~ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, якщо дійсно вважав встановлення комісії за управління кредитом несправедливою умовою, натомість [PERSON] погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Суд, дослідивши оспорювані умови кредитного договору стосовно комісії за управління кредитом, не вбачає у цьому дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При розмірі кредиту в сумі 123\~288,72 грн можливий щомісячний розмір комісії в сумі 1849,33 грн (1,5 %) є цілком співмірним. Крім того, відповідно до частини першої статті 15\~Закону №\~1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. [PERSON] , ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов. Суд бере до уваги, що відповідач, незважаючи на зазначену у відзиві незгоду із комісією за управління кредитом, таким своїм правом не скористався. Зазначене у сукупності свідчить про безпідставність заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування комісії за управління кредитом. Твердження відповідача про нікчемність положень п.3.11 Кредитного договору суд не бере до уваги, оскільки даний пункт [PERSON] не оспорювався та був ним визнаний при укладені Кредитного договору №98734446000 від 28.10.2022 року. З огляду на наведені положення законодавства України, чинного на час укладення договору, суд вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію за управління кредитом, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року в справі № 201/10403/19, від 13 березня 2023 року в справі № 707/782/22. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню з відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості є частково обгрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №98734446000 від 28.10.2022 року в сумі 100\~506,02 грн, з яких: 80778,72 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19733,30 грн - заборгованість за комісією. Щодо судових витрат. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 97,617%, а саме: 2364,50 грн (100506,02 грн. х 100 / 102970,68 грн = 97,61%; 2422,40 х 97,61% / 100 %). За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у сумі 2364,50 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. Позивач у позові просив стягнути зі [PERSON] на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», витяг із замовлення №13 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024, детальний опис наданих послуг, рахунок на оплату №21 від 20.09.2024 року на суму 70\~000,00 грн. Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №620/1958/19 у постанові від 11.10.2021 року, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved