Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за у розмірі 36834,90 грн., судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.04.2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] уклали угоду №C-507-007234-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка разом з тарифами та договором комплексного банківського обслуговування складають договірну основу та є публічним договором та договором приєднання. Банк свої зобов`язання перед відповідачкою за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 10000,00 грн в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідачка виконавла лише частково. Останній платіж здійснено 21.12.2019 року. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 29 414,53 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом в сумі 9 962,14 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 19 452,39 гривень. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладений договір факторингу № 16/11-23, у подальшому\~29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов яких здійснено перехід права вимоги за договором № C-507-007234-19-980 від 12.04.2019 року. Окрім цього, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідачу нараховані інфляційні втрати в сумі 5553,88 гривень; - три проценти річних в сумі 1866,49 гривень. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Немишлянського районного суду міста Харкова. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 04.07.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. 19.08.2025 року представник позивача-адвокат Маслюженко М.П. надав заяву, у якій просив провести судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Викликався у судове засідання в порядку ст.\~128\~ЦПК України шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно статті 280 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 12.04.2019 року ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] уклали угоду №C-507-007234-19-980 (далі - Договір). Окрім того, 12.04.2019 року відповідачем підписано згоду фізичної особи-власника персональних даних та суб`єкта кредитної історії, заява про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналогового підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК» (оферта) до Угоди № №C-507-007234-19-980. Відповідно до п. 1 Договору банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS OnLine поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції з яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї Угоди та ДКБО, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard (надалі - Кредитна картка). Відповідно до п. 2 Договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10000,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних; розмір обов`язкового мінімального платежу (ОМП) встановлюється Тарифами та ДКБО; дата сплати ОМП за кредитною лінією за попередній розрахунковий період (РП) - до останнього операційного (банківського) дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього РП, при цьому перший РП триває з дня відкриття банком БПР до того ж числа наступного місяця, але при укладанні Угоди після 25 числа місяця, завжди переноситься на перше число наступного місяця. Подальші РП розпочинаються з наступного дня після закінчення попереднього РП та закінчуються наступного місяця у число, відповідне даті початку РП. По продукту діє індивідуальний порядок внесення суми ОМП, за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення угоди. ОМП за попередній РП сплачується до останнього операційного дня платіжного періоду. Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та ДКБО, в т.ч. черговість погашення вимог банку, здійснюватимуться згідно умов ДКБО, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua (п. 3 Договору). Також, підписанням угоди відповідачка підтвердила, що: ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а саме - реальна річна процентна ставка складає 127,60%. Загальна вартість кредитної лінії складає 800,20 грн за кожні 1000,00 грн з 10\~000,00 грн. Кредитної лінії здійснивши безготівкову торгівельну операцію та якщо клієнт погашає дану заборгованість щомісячно в розмірі обов`язкового мінімально платежу, а залишок заборгованості в кінці строку, вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом грошових зобов`язань за угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п.2.3 Угоди; розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики; ознайомлена з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування які оприлюднено на Інтернет-сторінці банку (www.ideabank.ua), та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний; доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта в порядку та на умовах, передбачених діючим ДКБО. Банк за дорученням клієнта здійснює договірне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках кредитної лінії, на користь страхових компаній (у разі укладання відповідних договорів страхування), з якими клієнтом укладено, або у подальшому будуть укладено договори страхування за однією із програм, зазначених у діючих тарифах; розуміє відповідальність за надання недостовірної інформації і заявляє та гарантує, що: уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта у банку), які повідомлені та надані банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням угоди повідомив в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація відома та зрозуміла, вона ознайомилась з тарифами банку і згодна з ними; належний примірник оригіналу даної угоди вручено банком при підписанні даної угоди; умови даної Угоди та ДКБО вона вважає справедливими і такими, що відповідають її інтересам, послуги банку пов`язані з отриманням кредиту отримав у повному обсязі та погоджується з ними; погоджується і розуміє, що самостійно несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена банком інформація стане доступною третім особам; немає жодного рішення, не була вчинена жодна дія з боку державних, судових або інших органів, яка може негативно вплинути на клієнта, у тому числі на діяльність або фінансові можливості; перед укладанням цієї Угоди ознайомлена з інформацією необхідною для отримання кредиту, викладеною в паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозицій банку, з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладання Договору; Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статтей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Одночасно із вищезазначеним дія Договору підтверджується фактом використання кредитних коштів, погашення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості на ім`я відповідачки, та узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№127/23910/14-ц\~від 23.12.2020\~року:\~«Часткова сплата\~боржником або\~з його\~згоди іншою\~особою основного\~боргу та/або\~сум санкцій\~є тією\~дією,\~яка свідчить\~про визнання\~ним боргу». Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 12.04.2019 року по 16.11.2023 року, первинний кредитор взяті на себе зобов`язання за Договором №C-507-007234-19-980 виконав у повному обсязі. Проте, всупереч умовам Договору №C-507-007234-19-980 відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, платежі для погашення заборгованості не здійснив ані на рахунки первісного кредитора, ані на рахунок ТОВ «Санфорд Капітал», внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості становить 29 414,53 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом в сумі 9 962,14 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 19 452,39 гривень. Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачем не заявлено. Відповідно до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № C-507-007234-19-980 від 12.04.2019 року. Згідно п. 2.1. Договору факторингу Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що тпідписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.5.1 договору факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 р. на суму 200 000,00 грн.; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 р. на суму 2 795 777,00 грн. Пунктом 5.4. Договору факторингу передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та /або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Відповідно до\~реєстру боржників\~№1\~до Договору\~факторингу №\~16/11-23\~від 16.11.2023\~ТОВ «Фінансова\~компанія «СОНАТІ»\~набуло права\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~за кредитним\~договором №C-507-007234-19-980 від 12.04.2019 року. 29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Клієнт) уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу № 29/12-23. Згідно з п.2.1. договору № 29/12-23 клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Умови оплати, визначені п.4.1. вказаного договору, повністю виконані фактором, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 13 від "29" грудня 2023 р. на суму 30 000,00 грн.; - платіжна інструкція № 1 від "28" лютого 2024 р. на суму 500 000,00 грн.; - платіжна інструкція № 3 від "29" лютого 2024 р. на суму 1 900 000,00 грн.; - платіжна інструкція № 4 від "29" лютого 2024 р. на суму 403?447,18 грн.; - платіжна інструкція № 5 від "29" лютого 2024 р. на суму 100 000,00 грн., а разом на суму 2 933 447,18 грн. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-507-007234-19-980 від 12/04/2019 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою №C507-007234-19-980 від 12/04/2019 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 9 962,14 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 19 452,39 гривень, що разом становить 29 414,53 гривень. Частинами 1 та 2ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитний договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідачем не надано доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, якій мав первісний кредитор. З огляду на викладене вище, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за умовами кредитного договору № C-507-007234-19-980 від 12.04.2019 не виконав, доказів про відсутність своєї заборгованості перед позивачем суду не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 29\~414,53\~гривень,\~що складається\~з:\~-\~заборгованості за\~основним боргом\~в сумі\~9\~962,14\~гривень,\~-\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими відсотками\~19\~452,39\~гривень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. За змістом\~статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін)\~це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Що узгоджується з позицією Верховного Суду від 26 червня 2018 року у постанові по справі № 520/16692/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також, звертає увагу на правові висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 де відзначено, що стягнення інфляційних і річних процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка. Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Також у цьому контексті Суд враховує висновки які наведено у постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 285/3536/20, згідно з якими: "… Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги". Відповідно до\~ч.5\~Договору № C-507-007234-19-980 сторонами було визначено відповідальність сторін за неналежне виконання Угоди вказана у ДКБО. Клієнт, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За повне або часткове прострочення сплати Обов`язкового мінімального платежу клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі визначеному тарифами (п.п. 5.1, 5.2 Договору). На підставі вищевказаного у зв`язку із тим, що на час звернення до суду з позовом відповідачкою грошове зобов`язання не виконане, а заборгованість за тілом кредиту у сумі 29414,53 грн не погашена, позивачем нарахована інфляційні втрати у сумі 5553,88 грн (за період з 13.01.2020 до 23.02.2022 року) та 3%-річних у сумі 1866,49 грн (за період з 13.01.2020 року по 23.02.2022 року). Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Пунктом 18 \~Прикінцевих та\~перехідних\~положень\~ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, з 24.02.2022 року позичальники були звільнені від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а нараховані неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається\~розрахунку\~заборгованості\~наданих у\~позові\~сума інфляційних\~втрат\~та 3%\~річних\~нараховані\~з дотриманням\~положень\~ЦК\~України до 24.02.2022 року. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3%\~річних у сумі 1866,49 грн та інфляційні втрати у сумі 5553,88 грн. підлягають задоволенню.\~ Щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. Встановлено, що між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024. Згідно п.1.1 вказаного договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду. Пунктом 1.2. договору про надання правничої допомоги передбачено, що серед іншого, Адвокатське об`єднання здійснює юридичні дії по стягненню заборгованості третіх осіб перед клієнтом шляхом складання, підписання та подання до суду позовних заяв. Пунктом 1.3. зазначеного договору визначено, що перелік боржників, щодо яких клієнтом доручається вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього договору, зазначають в реєстрі боржників. Відповідно до п. 3.2. цього договору сума гонорару за надання послуг, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг. Пунктом 3.4.3. договору передбачено, що підписані сторонами акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу. Окрім того, на підтвердження понесених витрат суду надано: акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024 року до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженко М. та директором ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маринич Р., відповідно до якого: адвокатом надано послуги на суму 5200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 год. 1200,00 грн; складання та подання до суду позовної заяви 1 год.\~4000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Заяв про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. З огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 5200,00 грн є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з\~платіжною інструкцією\~№714\~від 01.10.2024\~року,\~та зведеного\~списку одержувачівАТ «Укрпошта» від 16.09.2024 року та квитанції АТ «Укрпошта» під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір») та понесені витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачці в розмірі 45,00 грн. Питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» задоволені, то судовий збір у розмірі 2422,40 грн витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5200,00 грн та витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 45,00 грн та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved