Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

22 червня 2021 року [PERSON] звернувся до Богуславського районного суду Київської області із позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення безпідставно збережених коштів за користування чужою земельною ділянкою. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,2468 га з кадастровим номером 3220681400:01:003:0005 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу між ним та [PERSON] 29 вересня 2006 року йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за вищевказаною адресою. В отриманому витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку конкретно вказано, що його земельна ділянка відноситься до категорії земель землі житлової та громадської забудови. Також у витязі вказано, що відомості про обмеження та обтяження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17 січня 2021 року №1051, не зареєстровані. Але протягом тривалого часу, а саме з 20 травня 2006 року і по день подання позову він та його сім`я не мали можливості у повному обсязі реалізувати своє право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням, оскільки над належною йому земельною ділянкою прокладені три високовольтні повітряні лінії електропередач, в межах самої земельної ділянки розміщені залізобетонний стояк з одним підкосом та анкерна плита у грунті на дві відтяжки під одностоякову залізобетонну опору, які будучи об`єктами підвищеної небезпеки, створюють додаткові ризики та перешкоди у користуванні майном, і становлять імовірну загрозу життю та здоров`ю. На час купівлі земельної ділянки ніяких попереджувальних знаків встановлено не було, територія під ПЛ електропередач була занедбана, що говорило про ймовірну відсутність електроенергії в них, за всі роки жодного звернення до нього як до власника ділянки з боку власників електропередач не було, і лише під час грози у 2007 році він виявив, що лінії електропередач знаходяться під напругою, коли загорілася верхівка дерева від дотику до проводів. На його неодноразові звернення до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» урегулювати дане питання не отримав жодної реакції, лише повідомлення про те, що дані електромережі було введено у експлуатацію до набуття ним права власності за цю земельну ділянку, а тому компанія жодним чином не порушила його прав під час будівництва зазначеної мережі. Вважає, що відповідач умисно не використовує своє право вимоги встановлення земельного сервітуту, дії відповідача свідчать про дармове використання частини його земельної ділянки, а тому просить у судовому порядку стягнути із відповідача на його користь кошти за користування частиною його земельної ділянки. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року провадження у справі відкрито. 4 травня 2023 року представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач набув право власності на земельну ділянку 29 вересня 2006 року відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №186892. На момент оформлення права приватної власності на земельну ділянку повітряні лінії електропередачі вже були розміщені на належній йому земельній ділянці, про що позивач знав достеменно. Доказів того, що відповідач без будь-яких дозволів, самочинно побудував повітряні лінії електропередачі до позовної заяви не додано. Земельна ділянка, що належить позивачу та по якій проходять лінії електропередачі, знаходиться в охоронній зоні електричних мереж, у такому випадку, згідно законодавства, використання земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими законом, а питання про реконструкції та винесення електричних мереж за межі земельної ділянки можливе лише у спосіб, визначений Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17 січня 2012 року №32. Пунктом 3.1.7 згаданих Правил визначено, що забезпечення електропередавальною організацією виконання будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт та введення в експлуатацію новозбудованих чи реконструйованих електроустановок до точки приєднання замовника. Нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення електричних мереж від точки приєднання до об`єкта замовника здійснюється замовником або за рахунок коштів замовника. Враховуючи, що відповідач не вимагав встановлення з позивачем договору земельного сервітуту і не використовував у процесі експлуатації повітряних ліній землі позивача, самі лінії було побудовано задовго до виділення Дибинецькою сільською радою земельної ділянки з фонду земель запасу та те, що позивач ніяким чином не заперечував проти прийняття у власність земельної ділянки, на якій існують обтяження та обмеження, встановлені законом, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.54-56). 19 травня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій він зазначає, що викладені відповідачем у відзиві заперечення не спростовують викладені у позовній заяві обставини, а навпаки не заперечує та підтверджує право власності ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на ПЛ-10 кВ «ГЕС-2» від ПС-110/35/10 кВ «Богуслав» та на дві інші ПЛ електропередачі, які розташовані на його ділянці. Також зазначає, що діюче законодавство для забезпечення надійної експлуатації та охорони, зокрема, повітряних ліній передачі електричної енергії всіх напруг, а також безпеки життю та здоров`ю населення, охорони навколишнього природнього середовища зобов`язує саме власника цих ПЛЕ встановлювати охоронні і санітарно-захисні зони, розміри яких залежать від типу і напруги енергооб`єкта. Відповідач у відзиві не надав інформацію про величину напруги у двох із трьох високовольтних ПЛ електропередачі, не підтвердив наявність проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для розміщення стояка з підкосом ПЛ-10кВ та з/б конструкції відтяжки під одностоякову опору ПЛ-110 кВ на земельній ділянці. Відповідач не спростував того, що розташування та обслуговування на його землі опорних конструкцій здійснено із порушенням земельного законодавства……(а.с.62-63). 27 вересня 2024 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області справу прийнято до провадження судді Тітова М.Б. та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 5 червня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України (а.с.176-177). На виконання ухвали суду 19 червня 2025 року ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» було надіслано на адресу суду витребувані документи (а.с.188-212). Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.217). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Тимошенко О.В. проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто підставою для задоволення позову є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Як встановлено судом, позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 20 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А., на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2468, розміщена за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.15). [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі рішення виконкому Дибинецької сільської Ради народних депутатів №22 від 27 березня 1997 року (а.с.18). 29 вересня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №186892, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0,2468 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер: 3220681400:01:003:0005, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.17). Відповідно до листа від 10 березня 2021 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» повідомило, що лінія ПЛ-10 кВ «ГЕС-2» від ПС-110/35/10 кВ «Богуслав» перебуває на балансі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та була введена в експлуатацію до набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220681400:01:003:0005 позивачем, а отже компанія жодним чином не порушувала прав позивача під час будівництва зазначеної мережі (а.с.34). Із довідки ПрАТ «ДТЕК Київські регіональна електромережі» станом на 15 листопада 2024 року на балансі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» обліковується наступний об`єкт основних засобів: - КЛ 10 кВ №9 «ГЕС-2 Дибинці» інвентарний номер 010000003496/0000, вказаний обєкт є власністю ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі»; - КЛ 10 КВ №9 «ГЕС-2 Дибинці», інвентарний номер 010000003497/0000 - ПЛ 10 КВ №9 «ГЕС-2 Дибинці», 010000005374/0000 - ПЛ 10 кв ПС Богуслав ГЕС-2 , 010000003480/0000 (а.с. 96-99). Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЗК України 1990 року виникнення права власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними , міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони. Лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення, у тому числі за договорами сервітуту. Згідно ст. 112 цього Кодексу охоронні зони створюються а) навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів; б) навколо споруд електронних комунікацій, у тому числі базових станцій мобільного зв`язку, земних станцій супутникового зв`язку, уздовж ліній електронних комунікаційних мереж, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 4 ст. 27 Закону України «Про ринок електричної енергії» - в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих суб`єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». Частина 1 ст. 2 цього Закону визначає обмеження для власників і користувачів земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики Стаття 3 цього Закону визначає визнання пріоритету потреб суспільної необхідності на землі енергетики над потребами приватної власності на землю інших осіб. Статтею 4 цього Закону передбачено, що відносини, пов`язані з наданням, використанням та охороною земель енергетики, регулюються Земельним кодексом України, законами України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про охорону земель", "Про електроенергетику", "Про альтернативні джерела енергії", "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", "Про землеустрій", "Про оренду землі", "Про порядок прийняття рішень про розміщення, проектування, будівництво ядерних установок і об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 26 цього Закону система заходів щодо дотримання правового режиму земель енергетики та спеціальних зон об`єктів енергетики включає: визначення та встановлення в натурі (на місцевості), у разі необхідності, спеціальних зон земель енергетичної системи; встановлення обмежень та обтяжень для власників і користувачів земельних ділянок у межах спеціальних зон земель енергетичної системи; державний контроль за дотриманням правового режиму використання земель спеціальних зон. Система заходів щодо дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики здійснюється відповідно до затверджених проектів будівництва та документації із землеустрою щодо організації і встановлення територій спеціальних зон з визначенням обмежень та обтяжень, сервітутів для власників і користувачів земельних ділянок і письмово укладеного договору земельного сервітуту. Згідно ст. 30 Закону власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики мають право: самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень; на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання планових та аварійно-відновлювальних робіт. Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики зобов`язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених земельних ділянках з дотриманням вимог цього Закону. У відповідності до ст. 32 Закону в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється, зокрема, саджати дерева та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення. Частиною 2 п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабміну від 4 березня 1997 року №209 визначено, що у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються із обмеженням, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів для збереження зазначених об`єктів. Враховуючи те, що земельна ділянка, яка належить позивачу та по якій проходять лінії електропередачі, знаходиться в охоронній зоні електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені законодавством України. У такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими законом, а питання про реконструкцію та винесення електричних мереж за межі земельної ділянки можливе лише у спосіб, визначений Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17.01.2013 N 32. Пунктом 3.1.7., згаданих Правил, визначено, що : « Забезпечення електропередавальною організацією виконання будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт та введення в експлуатацію новозбудованих чи реконструйованих електроустановок до точки приєднання замовника. Нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення електричних мереж від точки приєднання до об`єкта замовника здійснюються замовником або за рахунок коштів і замовника. Розділом III Особливості надання земельних ділянок для розміщення об`єктів енергетики Закону України « Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів » визначені умови за якими укладаються земельні сервітути. Підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки або за рішенням суду для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій та четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури. Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури. Земельні сервітути щодо права будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України. Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, та експлуатуючим підприємством або за рішенням суду. Строк дії земельного сервітуту визначається у договорі про встановлення земельного сервітуту. У договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер, розмір плати за встановлення сервітуту, строк дії сервітуту. Типова форма договору про встановлення земельного сервітуту затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі недосягнення згоди щодо встановлення земельного сервітуту земельна ділянка може бути відчужена в порядку, встановленому Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності". Відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі та в порядку, визначеному Законом України "Про Державний земельний кадастр". Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації. У разі якщо встановлення земельного сервітуту призводить до неможливості використання земельної ділянки (її частини), власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) земельної ділянки (її частини) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої ділянки має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки. Фінансування робіт із землеустрою, необхідних для встановлення сервітутів, та їх державна реєстрація здійснюються за рахунок коштів осіб, на користь яких встановлений сервітут, або за домовленістю сторін. Дія сервітуту, встановленого відповідно до цієї статті, зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлено сервітут, до іншої особи, а також у разі зміни осіб, на користь яких встановлено сервітут. У таких випадках до раніше укладених договорів про встановлення сервітутів за бажанням сторін можуть вноситися відповідні зміни, якщо інше не передбачено договором. У разі переходу права власності на лінійний об`єкт енергетичної інфраструктури або інший об`єкт, для розміщення якого встановлений земельний сервітут, право земельного сервітуту переходить до нового власника такого об`єкта на тих самих умовах. Волевиявлення землевласника (землекористувача) та внесення змін до договору про встановлення земельного сервітуту не вимагаються. Документи, що підтверджують набуття права власності на об`єкт, для розміщення якого встановлений земельний сервітут, є підставою для державної реєстрації переходу права земельного сервітуту. Встановлене право земельного сервітуту щодо будівництва об`єктів передачі електричної та теплової енергії є підставою для запровадження обмежень у використанні земельної ділянки, а також отримання дозволу на початок проведення робіт з будівництва таких об`єктів ( Стаття 16 ЗУ « Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів » ). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію (стаття 402 Цивільного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач не вимагав встановлення з позивачем договору земельного сервітуту, не використовував у процесі експлуатації повітряних ліній землі позивача, самі повітряні лінії електропередачі були побудовані задовго до виділення Дибинецькою сільською радою земельної ділянки із фонду земель запасу та те, що позивач не заперечував проти прийняття у власність земельної ділянки, на якій існують обтяження та обмеження, встановлені законом, суд дійшов висновку, що права позивача [PERSON] відповідачем порушено не було, а тому відсутні підстави для стягнення коштів за користування частиною земельної ділянки. Судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що лінії електропередач були збудовані та експлуатуються ПЛ 110 КВ «Миронівка-Дашуківка» (код 141) з 01.12.1968 року та ПЛ 10 КВ ПС Богуслав ГЕС 2 з 01.12.1982 року ( а.с. 201, 202), тобто до моменту набуття позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220681400:01:003:0005, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач не є суб`єктом порушеного права на час встановлення або експлуатації ліній, тому не має права вимагати компенсації за минулі роки. Власник набув ділянку у стані, в якому вона перебувала, з розміщеними на ній лініями електропередач, про що йому було відомо достеменно при набутті права на земельну ділянку. Доказів на підтвердження того факту, що відповідач здійснює незаконне використання земельної ділянки суду не надано. Вимога про стягнення плати на попередні роки є безпідставною, оскільки ніяким чином не підтверджені факту заподіяння збитків, ні наявності обов`язку відповідача перед позивачем. Власник земельної ділянки, який набув право власності після розміщення на ній об`єктів енергетивної інфраструктури, не має підстав вимагати компенсацію чи орендну плату за період до набуття ним права власності, оскільки не був носієм порушеного права. Аргументи представника відповідача про те, що позивач не є власником земельної ділянки у зв`язку із тим, що відомості про нього як власника не внесені до Державного реєстру речових прав суд не бере до уваги, оскільки позовні вимоги [PERSON] охоплюють період 2006-2021 року, тобто період до відчуження вказаної земельної ділянки, а у період, коли вона знаходилася у власності позивача.

Outcome: dismissed