Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

19.05.2025 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: [INFO] , про встановлення факту проживання однією сім`ю без офіційної реєстрації шлюбу. В позові посилалася на те, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з лютого 2018 року до дня його смерті за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут і сімейний бюджет, права та обов`язки притаманні подружжю. [INFO] її наречений, бойовий медик взводу вогневої підтримки І гірсько-штурмової роти ВЧ [NUMBER] молодший сержант [PERSON] загинув під час ведення бойових дій поблизу н.п. П`ятихатки Запорізької області, його загибель пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Про вказані обставини позивача повідомлено [INFO] . Позивач та відповідач, враховуючи наявність сімейних прав та обов`язків, є спадкоємцями майна загиблого [PERSON] та мають права на отримання соціальних виплат від держави, як члени сім`ї загиблого, однак через відсутність заяви загиблого про реєстрацію шлюбу в органах ДРАЦС (яку він за специфікою службової діяльності не встиг подати за життя) позивач вимушена звернутися до суду для встановлення цього факту та захисту своїх прав. У шлюбних відносинах з [PERSON] вони проживали у квартирі її матері [PERSON] з лютого 2018 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права та обов`язки. За цей період вона допомогла йому оформити паспорт (у зв`язку з втратою), оновити його свідоцтво про народження; спільно проживали однією сім`єю за вказаною адресою постійно до часу мобілізації [PERSON] до лав ЗСУ 20.10.2022 року. [PERSON] працював на ПАТ «Запоріжсталь» з 2018 по 2022, вона працювала офіціанткою, продавцем (без офіційного оформлення) для можливості формування фінансової основи та бюджету їх сім`ї. Після призову на військову службу 27.10.2022 року [PERSON] для отримання грошового забезпечення відкрив рахунок у АТ «Ощадбанк», до якого також відкрив дочірній рахунок, яким користувалася позивач. Вказані обставини свідчать про наявність у позивача та [PERSON] спільного бюджету як членів однієї сім`ї. [PERSON] після призову на військову службу за мобілізацією під час перебування у відпустці (березень чи травень 2023 року) повернувся до місця проживання позивача (та його реєстрації) як чоловік, періодично заїжджав на день-ніч для приведення себе в порядок (прання одягу, харчування та для відпочинку). Позивач та [PERSON] мали одне до одного почуття як чоловік та жінка, піклувалися один про одного як члени сім`ї, що можуть підтвердити свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вважають, що наведені обставини беззаперечно підтверджують, що позивач та [PERSON] спільно проживали як подружжя за однією адресою, мали спільні права та обов`язки як подружжя, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В іншому зареєстрованому шлюбі позивач за період з 2018 року до 16.07.2023 року не перебувала, іншу сім`ю з іншим чоловіком не створила. Загиблий [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував. Відтак у неї немає об`єктивної можливості отримати документ про шлюбні відносини з загиблим, окрім судового порядку. На випадок своєї смерті (загибелі) [PERSON] особисте розпорядження про виплату одноразової грошової допомоги конкретним особам не складав. Метою звернення до суду є необхідність оформлення державної реєстрації шлюбу шляхом отримання свідоцтва про шлюб між нею та [PERSON] , оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових (спадкових) прав, реалізації та отримання відповідних соціальних гарантій та виплат (матеріальної допомоги), пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого юридично значущого факту. Прохала встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер (загинув) [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 2018 року по день його фактичної смерті [INFO] ; судові витрати віднести на її рахунок. 23.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання, витребувано від ВДРАЦС у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): Витяг (повний) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб громадянина України [PERSON] на паперових носіях; інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність/відсутність запису про смерть [PERSON] (ймовірно народився 1981 року в Узбекистані); витребувано від АТ «Ощадбанк» інформацію на паперових носіях та відомості щодо банківських рахунків клієнта та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта (відомості за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної фізичної особи), зокрема про: наявність рахунків, відкритих в будь-яких установах АТ «Ощадбанк» громадянином України [PERSON] , як клієнтом банку за період часу з 27.10.2022 року до 15.07.2023 року, їх номери, залишки коштів на цих рахунках, всі операції з використанням цих рахунків (списання грошових коштів з них) на користь отримувача [PERSON] , з оформленням/видачею виписок руху коштів по цих рахунках за період з 27.10.2022 року до [INFO] . 20.08.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 22.09.2025 року. 22.09.2025 року в судовому засіданні позивач та її представник: адвокат Баришніков А.Г. позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. 22.09.2025 року в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надала, відзив на позов не подала, про причини неявки не повідомила. 22.09.2025 року в судове засідання представник третьої особи: [INFO] не з`явився, про причини неявки не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 19.05.2016 року, та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №2313-70917-2016 від 08.06.2016 року. [INFO] у с. Широке Веселівського району Запорізької області народився [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 06.09.2022 року. [INFO] народилася відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №1393046 від 20.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2000 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно Акту про фактичне проживання, складеного Головою Правління ОСББ «Чайка 71» 25.07.2023 року, зі слів сусідів [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] з лютого 2018 року до [INFO] , за даною адресою фактично мешкають: [PERSON] , [PERSON] . Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №421797530 від 09.04.2025 року. 18.10.2022 року [PERSON] призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] , що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 11.10.2022 року. Згідно копії сповіщення про смерть (загибель) від 17.07.2023 року №2397, ВЧ [NUMBER] прохає начальника [INFO] сповістити [PERSON] , 2000 р.н., яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що її наречений - бойовий медик взводу вогневої підтримки І гірсько-штурмової роти ВЧ [NUMBER] молодший сержант [PERSON] загинув під час ведення бойових дій поблизу н.п. Пятихатки (Степногірська громада) Запорізької області, вірний присязі 16.07.2023 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2023 року [PERSON] помер [INFO] в с. П`ятихатки Василівського району Запорізької області у віці 23 років. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00040594017 від 19.07.2023 року реєстрацію актового запису про смерть [PERSON] проведено за зверненням [PERSON] . Згідно відомостей Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.06.2025 року актового запису про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Згідно відомостей Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.08.2025 року актового запису про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено, актового запису про смерть [PERSON] , 1981 року народження, не виявлено. Згідно копії заяви [PERSON] , яка посвідчена Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. 29.05.2025 року за №2655, цією заявою стверджує, що на цей час незаміжня, та не була заміжня, як на території України, так і за її межами. Ніяких перешкод для укладення шлюбу немає. Відповідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 06.05.2025 року встановлено, що [PERSON] мав відкритий рахунок для виплат в АТ «Ощадбанк», до якого була випущена банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Крім того, 22.09.2025 року в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , який пояснив, що позивача знає, родичами не є. [PERSON] знає ще з середньої школи, вони не вчились з ним в одній школі, просто були знайомі. Більше до старшої школи він почав їх бачити з [PERSON] частіше. В 2018 вони йому сказали, що вони з`їхались в її квартиру. Вони проживали спільно до загибелі [PERSON] у 2023 році. Він сприймав їх як сім`ю. [PERSON] разів бував в них гостях. З приводу фінансової частини знає, що [PERSON] працював на Запоріжсталі, [PERSON] брала підробіток, але основним бюджетом сім`ї була заробітна плата [PERSON] . Також, 22.09.2025 року в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що позивача знає, це дружина [PERSON] . [PERSON] з [PERSON] проживали разом, вони знайомі з дитинства, бо жили на одній вулиці. На початку 2018 року [PERSON] прийшов додому і сказав, що він хоче з [PERSON] проживати разом і вони почали жити. Вона його хрещена мати. З його матір`ю не спілкується, оскільки мати не займалась вихованням [PERSON] , він проживав з нею з 4-х місяців, років з 16-ти він почав ходити до неї, бо любив свої молодших братів та сестру, але завжди повертався до них. За батька знає, що він ніби помер років 15 тому. Останній раз, мабуть, його бачила на хрестинах. Вони жили добре, все робили разом. Після роботи [PERSON] брав з собою [PERSON] і вони заходили до них в гості разом, 2-3 рази на тиждень точно. Сім`ю утримував [PERSON] , він працював на Запоріжсталі, ще в нього був підробіток, він ремонтував техніку. Після того, як [PERSON] прийшло повідомлення про смерть, похованням займались вони з [PERSON] . Вона збирала їм на весілля, яке планувалось на вересень, але ці кошти витратили на поховання [PERSON] , так як за рахунок бюджету пропонували на якомусь кладовищі, але воно знаходилось дуже далеко, тому вони заплатили кошти і поховали його поближче. Після того, як [PERSON] пішов на фронт, [PERSON] завжди зустрічала його у відпустки, допомагала йому. Крім того, 22.09.2025 року в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] є її донькою. У [PERSON] з [PERSON] була спільна компанія, вони спочатку не дуже спілкувались, а потім почали зустрічатись. Вони познайомились з ним в грудні 2017 року. Потім вони з чоловіком переїхали до її батьків, а [PERSON] залишилась в квартирі. В лютому 2018 року вони з`їхались. Спочатку вона допомагала їм сплачувати комунальні послуги, потім [PERSON] влаштувався на роботу і вони почали все сплачувати самі. Вони до них заходили, [PERSON] ремонтував техніку, допомагав їм. В 2022 році [PERSON] прийшов і сказав, що хоче одружитись на [PERSON] , вони сказали, що треба трохи почекати, щоб влаштувати доньці гарне весілля. В жовтні його мобілізували, вони з ним спілкувались. Потім він знову попросив в нас її руки, питав яку обручку купити. [PERSON] , що як повернеться, одружиться на [PERSON] , але не встиг - вони отримали "похоронку". Він завжди називав її мамою, їй дуже шкода, що не дозволила їм одразу одружитись. Згідно заяви свідка [PERSON] , яка посвідчена Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Новіковим А.В. 05.09.2025 року за №1248, остання повідомила, що є власником квартири [ADDRESS] , проживає з 2011 року, також є Головою ОСББ «Чайка 71». Їй як голові ОСББ, особисто відомі певні обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , власником якої є матір [PERSON] - [PERSON] , яка є членом ОСББ. Дійсно з лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у цій квартирі з усіма ознаками сім`ї: мали спільний побут, бюджет, права та обов`язки, які є притаманними подружжю, несли фінансові витрати на забезпечення сім`ї, сплату комунальних платежів та інші фінансові витрати. Їй відомо, що [PERSON] працював на ПАТ «Запоріжсталь» (холдинг Метінвест) з 2018 по 2022, що дозволяло йому повністю фінансово забезпечувати сім`ю, [PERSON] працювала офіціанткою, продавцем, однак без офіційного оформлення та лише декілька днів на тиждень. Їй відомо, що [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ у жовтні 2022 року. [INFO] він загинув під час виконання обов`язків військової служби, у статусі військового медика. \~ \~ \~ \~Суд, задовольняючи позовну заяву, виходить з наступного: Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. У Постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 вказала, що судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст.19 ЦПК України та п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно ч.1\~п.5\~ст.315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно проживають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання чоловіка і жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення чоловіком і жінкою спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка і жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак, не можуть свідчити, що між чоловіком і жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю (Постанови Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09.11.2020 року у справі № 757/8786/15-ц, від 03.11.2022 року у справі№ 361/4744/19). Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (Постанова Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 643/6799/17). Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. (Постанова Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі№ 524/10054/16). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. У Постанові Верховного суду від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц зазначено: «Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю». \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить на праві власності її матері, у період з лютого 2018 року по день його смерті (загибелі) [INFO] , у шлюбі з іншими особами не перебували, вели спільне господарство, мали спільний бюджет (банківська картка [PERSON] в АТ «Ощадбанк» була прив`язана до рахунку [PERSON] ), були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, спільними фотографіями та скріншотами їх переписки, після мобілізації [PERSON] до ЗСУ останній періодично заїжджав на день-ніч для приведення себе в порядок (прання одягу, харчування та для відпочинку), а після його загибелі позивач займалась його похованням, та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили даний факт. Крім того, у сповіщенні про смерть (загибель) [PERSON] від 17.07.2023 року [PERSON] зазначена як його наречена, що з урахуванням встановлених обставин справи підтверджує їх бажання зареєструвати шлюб. Таким чином, суд вважає, що факт проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] підтверджений належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням позивач не має змоги. \~ \~ \~ \~Встановлення цього юридичного факту має для позивача суттєве юридичне значення і необхідно для отримання відповідних соціальних гарантій, виплат та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно ч.1\~ст.16\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»\~одноразова грошова\~допомога у\~разі загибелі\~(смерті),\~інвалідності або\~часткової втрати\~працездатності без\~встановлення інвалідності\~військовослужбовців,\~військовозобов`язаних та\~резервістів,\~які призвані\~на навчальні\~(або\~перевірочні)\~та спеціальні\~збори чи\~для проходження\~служби у\~військовому резерві\~(далі\~-\~одноразова грошова\~допомога),\~-\~гарантована державою\~виплата,\~що здійснюється\~особам,\~які згідно\~з цим\~Законом мають\~право на\~її отримання. Одноразова\~грошова допомога\~призначається і\~виплачується у\~разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно ст.16-1\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»\~у випадках,\~зазначених у\~підпунктах 1-3\~пункту 2\~статті 16\~цього Закону,\~право на\~призначення та\~отримання одноразової\~грошової допомоги\~мають особи,\~зазначені у\~пункті 4\~цієї статті. За\~наявності особистого\~розпорядження право\~на призначення\~та отримання\~одноразової грошової\~допомоги мають\~особи,\~на користь\~яких складено\~таке особисте\~розпорядження,\~у розмірі\~частки,\~визначеної в\~такому розпорядженні\~у відсотках. Незалежно\~від змісту\~особистого розпорядження\~право на\~призначення та\~отримання одноразової\~грошової допомоги\~мають малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки загиблої\~(померлої)\~особи у\~розмірі 50\~відсотків частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~призначення і\~виплати одноразової\~грошової допомоги\~за відсутності\~особистого розпорядження. У\~разі відсутності\~особистого розпорядження\~або за\~наявності неохопленої\~особистим розпорядженням\~частки розміру\~одноразової грошової\~допомоги право\~на призначення\~та отримання\~одноразової грошової\~допомоги (її\~частки)\~мають особи,\~визначені у\~пункті 4\~цієї статті,\~у рівних\~частках. До\~членів сімей\~загиблих (померлих)\~осіб,\~зазначених у\~підпунктах 1-3\~пункту 2\~статті 16\~цього Закону,\~належать,\~зокрема: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили . Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця [PERSON] , що передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно ст.16-1 цього закону вона належить до членів сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , як жінка, з якою загиблий проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень суду не надала, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Так як позивач прохала судові витрати віднести на її рахунок, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved