Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

22.09.2025 року заявник звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області, із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою судді від 22.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. В обґрунтування\~заявлених вимог\~заявник зазначила,\~що в квітні 2025 року в місті Маріуполь Донецької області помер громадянин України: [PERSON] , [INFO] . Померлий похований у місті Маріуполь. Причина смерті не встановлена. Померлий є братом заявника. Факт смерті було засвідчено свідоцтвом про смерть [NUMBER] , медичним свідоцтвом про смерть серії 21 № 2011П437 від 19.04.2025 року та довідкою про смерть № А-0624 від 22.08.2025 року. Дані документи видані медичними закладами, органами реєстрації, які знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті особи необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть згідно законодавства України. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянина України,\~уродженця с.\~Плоске Волховського\~району Орловської\~області,\~який помер\~ [INFO] на\~тимчасово окупованій\~території України\~у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області. Заявник у судове засідання не з`явилась, телефонограмою просила справу розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримала (а.с.28). Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ст.ст. 223, 247 ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про\~смерть [NUMBER] ,\~медичного свідоцтва\~про смерть\~серії 21\~№ 2011П437\~від 19.04.2025\~року та\~довідки про\~смерть №\~А-06204\~від 22.08.2025\~року,\~-\~в квітні\~2025\~року у\~місті Маріуполь\~Донецької області\~помер [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.12-15). Причина та дата смерті не встановлені. Дані документи видані медичними закладами, органами реєстрації, які знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України. Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , свідоцтва про народження померлого серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу заявника серії [NUMBER] , померлий є братом заявниці (а.с.9-11). Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Місто Маріуполь Донецької області, де помер [PERSON] ,\~ [INFO] , знаходиться на тимчасово окупованій території України, що підтверджується Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 23 квітня 2025 року N 748, про внесення змін до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , свідоцтва про народження померлого серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу заявника серії [NUMBER] , померлий є братом заявниці (а.с.9-11). Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суд уз прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Відповідно до листа Верховного Суду від 22.04.2021 року № 987/0/208-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відмови органів РАЦС у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про смерть померлоїго [PERSON] , видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час, як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав заявниці, зокрема, права на оформлення спадщини після його смерті. Враховуючи те, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , медичного свідоцтва про смерть серії 21 № 2011П437 від 19.04.2025 року та довідки про смерть № А-06204 від 22.08.2025 року, дата смерті [PERSON] не встановлена, суд вважає за необхідне, встановити дату смерті [PERSON] , дату, якою було констатовано смерть [PERSON] медичними закладами - 19 квітня 2025 року. За вказаних\~обставин суд\~вважає,\~що вимоги\~заявника підлягають\~задоволенню,\~оскільки на\~підставі відомостей,\~що містяться\~у досліджених\~матеріалах справи,\~встановлено,\~що [INFO] у місті Маріуполь Донецької області констатовано факт смерті громадянина України: [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту смерті необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть державного зразка, а також для оформлення права на спадщину. На підставі пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved