Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Адвокат Осадча К.О. від імені та в інтересах [PERSON] подала до суду зазначений позов. Позов мотивувала тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 24 січня 2025 року [PERSON] виявивши затоплення своєї квартири викликав аварійну службу Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі КП «Броваритепловодоенергія»), працівниками якого перевірено технічну систему та встановлено, що затоплення здійснювалось з квартири відповідачки, складено акт. Під час складання акту, відповідачка двері не відкрила, пропозицію позивача про досудове врегулювання спору та відшкодування завданих збитків внаслідок затоплення відхилила. У зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду з цим позовом для захисту його прав. Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності розмір матеріального збитку внаслідок затоплення квартири становить 60 900 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідачки позивач змушений був витратити значний час для приведення квартири у нормальний стан, внаслідок чого зазнав душевних страждань, перебував у стані занепокоєння, у нього погіршилось самопочуття, з`явився тривалий головний біль, порушився сон. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 60 900 грн, моральної шкоди 50 000 грн, а також витрати пов`язані з відшкодуванням оплати судового збору, витрати на правничу допомогу та витрати понесені у зв`язку з проведенням оцінки завданих збитків. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка подала відзив у якому зазначила, що позивач не довів, що саме вона спричинила затоплення його квартири. Затоплення квартири позивача здійснювалось із квартири, яка належить їй на праві власності, проте у цій квартирі проживав її наречений [PERSON] , а вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що акт затоплення не містить доказів її вини, позовна заява ґрунтується на припущеннях. Сума збитків не підтверджена належними доказами, оскільки експертиза проведена значно пізніше, аніж подія затоплення. Витрати на ремонт є завищеними, не відповідають завданим затопленням пошкодженням, наявний ремонт у квартирі позивача, на її думку, здійснений понад 20 років тому. Вона та її наречений, який є людиною з інвалідністю ІІІ групи, учасником бойових дій, пропонували позивачу самостійно здійснити ремонт, повністю замінити шпалери та мирно залагодити конфлікт, проте, він пропозицію не прийняв, погрожував їй, що за її рахунок проведе новий ремонт. Також вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують завдання йому моральних страждань внаслідок затоплення, оскільки медичні висновки щодо погіршення стану здоров`я відсутні. На підставі викладеного просила суд відмовити у задоволенні позову. Разом з відзивом [PERSON] подала до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] , а також замінити її, як неналежного відповідача у справі, на належного відповідача [PERSON] . Ухвалами суду від 24 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі співвідповідача та заміну неналежного відповідача та задоволено заяву представника позивача адвоката Осадчої К.О. про допит свідка. Розгляд справи відкладався неодноразово з різних підстав, зокрема і для укладення між сторонами мирової угоди. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Осадча К.О. підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Вважають, що заперечення відповідачки щодо відмови у позові є необгрунтованими, ними надані належні докази, які підтверджують завдання відповідачкою, як власницею квартири, матеріальної та моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок залиття квартири. Відповідачка, її представник адвокат Хлівний Я.М. проти позову заперечували, вважають позов необґрунтованим, визначений розмір матеріальної та моральної шкоди значно завищеним. Просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, заслухавши позивача, його представника, відповідачку, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане Казенним заводом «Порошкової металургії» згідно з розпорядженням від 23 грудня 1998 року № 187. 27 січня 2025 року комісією КП «Броваритепловодоенергія» у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складено акт про залиття 24 січня 2025 року квартири [ADDRESS] . Встановлено, що залиття сталося з кв. [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, внаслідок пошкодження комунікацій. У результаті залиття квартири [ADDRESS] наявні сліди замокання стелі та стін у коридорі, санвузлі, кухні та кімнаті. На центральних трубопроводах водопостачання та водовідведення протікання відсутнє. З актом ознайомлений власник квартири [PERSON] . На момент виходу комісії доступу до кв. [ADDRESS] немає (ніхто не відкрив двері). Акт підписаний всіма членами комісії. Зафіксовано, що на момент виходу комісії доступ до кв. [ADDRESS] немає (ніхто не відчинив двері). 04 лютого 2025 року [PERSON] засобами поштового зв`язку повідомив власника квартири [ADDRESS] , про те, що 15 лютого 2025 року о 10 год. 00 хв. буде проводитися незалежна оцінка затопленого майна, згідно з актом від 24 січня 2025 року. На підставі договору від 14 лютого 2025 року укладеного між [PERSON] та (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 27 березня 2023 року № 179/2023 на право проведення незалежної оцінки майна, виданий Фондом державного майна України), суб`єкт оціночної діяльності виконала оцінку розміру матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] . Як вбачається із характеристики завданого збитку, згідно з акту від 27 січня 2025 року, причина залиття: «залиття сталося з кв. [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище». 15 лютого 2025 року о світлій годині дня, в присутності власника кв. [ADDRESS] , оцінювачем було обстежено пошкоджені приміщення. Дослідження виконувалось органолептичним та інструментальним методами (металевою рулеткою, з ціною поділки 1 см; лазерним дальноміром Bosh та вологоміром Laserliner, що визначає вологість будівельних матеріалів та деревини за методом виміру опору). При обстеженні виконувалася фотофіксація мобільним пристроєм з функцією фотозйомки. За результатами огляду встановлено : 1). Кімнаті (18,8 кв. м) оздоблена на стелі та стінах шпалерами, пошкодження: стеля сліди протікання, жовто-бурі іржаві плями, відшарування та відпадання шпалер; стіни сліди протікання, жовто-бурі іржаві плями, відшарування та відпадання шпалер; диван замокання. Рекомендований склад робіт: стеля та стіни повна заміна шпалер, диван професійна чистка. 2). Коридор (3,9 кв. м) оздоблений на стелі та стінах шпалерами, підлога покрита лінолеумом, пошкодження: стеля сліди протікання, жовто-бурі іржаві плями, відшарування та відпадання шпалер; стіни сліди протікання, відшарування шпалер, їх деформація; підлога замокання. Рекомендований склад робіт: стеля та стіни повна заміна шпалер, підлога переулаштування лінолеуму (для здійснення антисептичної обробки). 3). Кухня (5,3 кв. м) оздоблена на стелі шпалери, стіни кахель, підлога лінолеум, пошкодження: стеля сліди протікання, жовто-бурі іржаві плями, відшарування та відпадання шпалер; стіни залиття; підлога замокання лінолеуму. Рекомендований склад робіт: стеля повна заміна шпалер, стіни промивання, підлога переулаштування лінолеуму (для здійснення антисептичної обробки). 4). Санвузол (2,25 кв. м) оздоблений на стелі шпалери, стіни кахель, пошкодження: стеля сліди протікання, жовто-бурі іржаві плями, відшарування шпалер; стіни залиття. Рекомендований склад робіт: стеля повна заміна шпалер, стіни промивання. Крім того, у примітці указано, що необхідною мірою є проведення в приміщенні антисептичної обробки (для запобігання виникнення та розповсюдження спор плісняви), осушування та озонування. Додатковою мірою є демонтаж та улаштування карнизу. У додатку 1 до звіту визначено найменування робіт і витрат по відновленню конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану, який складений за поточними цінами станом на 15 лютого 2025 року. У додатку 2 до звіту зазначені пропозиції щодо вартості будівельних матеріалів та ремонтних робіт. Відповідно до висновку Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » розмір матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] , з урахуванням фізичного зносу, становить 60 900 грн. Суд оцінює Звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди) Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » як належний, допустимий та достатній доказ розміру завданої майнової шкоди. [PERSON] , [INFO] , є власником та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У день залиття квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проживав [PERSON] . Допитана у судовому засіданні, як свідок [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , підтвердила, що дійсно 24 січня 2025 року відбулось затоплення квартири [PERSON] , внаслідок пошкодження комунікацій у квартирі [ADDRESS] , власницею якої є [PERSON] . Це затоплення є не першим. Сусіди при зустрічі наголошували [PERSON] на необхідності налагодження роботи комунікацій. Крім цього, зазначила, що у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проживає чоловік, який зловживає спиртними напоями, за справністю комунікацій він не слідкує, що має наслідком залиття квартир сусідів. У судовому засіданні досліджені флеш-накопичувачі надані представником позивача та відповідачкою. На флеш-накопичувачі, який наданий представником позивача адвокатом Осадчою К.О., міститься 5 відеофайлів, які підтверджують залиття квартири позивача, а саме: потік води по стінах та стелі, відшарування шпалер, наявність на стелі жовто-бурих іржавих плям. Крім того, на відео зафіксовано, як [PERSON] , в присутності сусідів, намагається відчинити двері належної їй квартири, стукає у двері, які зачинені із середини та ніхто не відкриває. При цьому сусіди зауважують на неодноразове затоплення квартир з вини, людей, які проживають у цій квартирі. [PERSON] потрапила до квартири разом з працівниками поліції. У квартирі знаходився чоловік у стані сильного алкогольного сп`яніння, квартира містила ознаки залиття із санвузла. На флеш-накопичувачі, який наданий [PERSON] , міститься 1 відеофайл та 1 аудіофайл, які підтверджують спілкування позивача та відповідачки щодо залиття квартири позивача 24 січня 2025 року, факт проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , повідомлення позивачем відповідачці про складення акту про залиття квартири, також факт неодноразового затоплення квартири позивача внаслідок несправних комунікацій у квартирі відповідачки. Крім цього, представник позивача надала копію медичної картки стаціонарного хворого № 1013, відповідно до якої 10 квітня 2025 року [PERSON] був госпіталізований до Державного некомерційного підприємства «Всеукраїнський лікувально-реабілітаційний центр «Циблі» із діагнозом неврологічні захворювання. Як вбачається із квитанцій Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » серії ВОАЧ № 345065 від 25 січня 2025 року надано послугу КПП Дитятки [ADDRESS] вартістю 2 820 грн, № 345068 від 25 січня 2025 року 2 688 грн, № 345067 від 27 січня 2025 року 2 900 грн. Щодо відшкодування матеріальної шкоди Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. ч. 4, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ст. 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна. Такі положення діючого законодавства узгоджуються з висновком Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Співвласники зобов`язані, зокрема, відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників (п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). За змістом ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 дійшов висновку про те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму вищезазначеного акта. Тобто, факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Таким чином, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту. Суд встановив, що за наслідками залиття квартири позивача складено Акт про залиття у якому відображено причина, обсяг пошкоджень житла позивача та зазначені всі обов`язкові реквізити, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та є належним та допустимим доказом. Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 753/20314/15 зазначив, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Враховуючи викладене, той факт, що відповідачка не підписала даний акт, не свідчить про недостовірність вказаного акта комісії. Верховний Суд неодноразово указував, зокрема у постановах від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт залиття його квартири внаслідок неправомірних дій відповідачки, розмір завданих збитків, тоді як відповідачка не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача, розміру завданих збитків не спростувала, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із залиттям квартири у розмірі у розмірі 60 900 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди Звертаючись з позовними вимогами, [PERSON] , крім вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, просив стягнути з відповідачки на його користь 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладання зусиль для його відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 зазначено, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Враховуючи те, що внаслідок неправомірних дій відповідачки відбулось залиття квартири позивача, останній був змушений був витратити значний час для приведення квартири у нормальний стан, внаслідок чого зазнав душевних страждань, перебував у стані занепокоєння, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням експертизи (ч. ч. 1 3 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. [PERSON] за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 4 239,20 грн, що підтверджується квитанцією від 13 березня 2025 року № 8325-2801-8976-7221, а за проведення оцінки розміру матеріального збитку 5 900 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15 лютого 2025 року № 2.94894559.1. Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольнив частково із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 518 грн (4 239,20*59,4 %) та витрати у зв`язку з оцінкою розміру матеріального збитку у розмірі 3 504,60 грн (5 900*59,4 %). Встановивши, що позивач не подав до суду докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, суд під час ухвалення рішення позбавлений можливості вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial