Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. АТ «А-Банк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 30 жовтня 2020 року № А202СТ155101040531 у розмірі 100 536 гривень 61 копійки та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 жовтня 2020 року,\~будучи клієнтом\~банку,\~ [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № А202СТ155101040531 щодо надання кредиту у розмірі 80 000 гривень, строком на 41 місяць до 29 березня 2024 року зі сплатою процентів у розмірі 50 річних. Кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису у вигляді ОТП-паролю, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, станом на 03 червня 2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним Договором склала суму у розмірі 100\~536 гривень 61 копійки, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом 58\~260 гривень 83 копійки, загального залишку заборгованості за процентами 42\~275 гривень 78 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення судом заочного рішення (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, відзив на позовну заяву не подавала. На підставі статей 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с. 6). 30 жовтня 2020 року [PERSON] простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] підписала Заяву Клієнта № А202СТ155101040531, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», Таблицю обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит,\~погодивши з\~банком: суму кредиту 80 000 гривень, строк кредиту 36 місяців, фіксовану процентну ставку 50% річних, номер платіжної\~картки,\~що є\~доступом до\~поточного рахунку,\~на який\~зараховується сума\~кредиту 5169157039484237, суму щомісячного платежу 4357,04 гривень, остання дата платежу 29 жовтня 2023 року 7356,72 гривень (а.с.\~6-7\~на звороті). Підписанням Заяви Клієнта від 30 жовтня 2020 року [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Згідно меморіального ордера № TR.15615272.22890.345 від 30 жовтня 2020 року позивачем на рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 80 000 гривень, призначення платежу видача кредиту згідно договору № А202СТ155101040531 від 30 жовтня 2020 року (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № А202СТ155101040531 від 30 жовтня 2020 року та виписки по кредиту станом на 03 червня 2025 року заборгованість [PERSON] становить 100 536 гривень 61 копійка, з яких: загальний залишок заборгованості за тілом кредиту 58 260 гривень 83 копійки; загальний залишок заборгованості за процентами 42 275 гривень 78 копійок, заборгованість за пенею та комісією 0 гривень Також вбачається, що відповідач здійснювала періодичні часткові погашення заборгованості та припинила виконання своїх зобов`язань з 29 січня 2022 року, позивачем нараховані відсотки до 24 січня 2024 року включно (а.с. 8-9, 11-12). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з положеннями ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від від 30 жовтня 2020 року № А202СТ155101040531 відповідає вимогам закону та є обов`язковим до виконання. Також з долученої до позовної заяви анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» вбачається, що клієнт вказав свої паспортні дані, адресу мешкання та контактну інформацію, соціальний статус, місце роботи та розмір щомісячного заробітку. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення, а іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до вимог статей 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статей 1049, 1054\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти\~у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно з положеннями ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту. Відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за договором від 30 жовтня 2020 року № А202СТ155101040531 за основним зобов`язанням у розмірі 58\~260 гривень 83 копійки, що підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення процентів за кредитним договором суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось з урахуванням річної процентної ставки до 24 січня 2024 року включно, разом з тим договором передбачено, що строк кредитування складає 36 місяців, тобто після закінчення строку дії договору 29 жовтня 2023 року нарахування процентів є неправомірним. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в межах строку дії кредитного договору від 30 жовтня 2020 року № А202СТ155101040531 з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість нарахована банком станом на 30 жовтня 2023 року у сумі 98 709 гривень 17 копійок, що складається з заборгованості за тілом кредиту 58\~260\~гривень 83\~копійки та заборгованості за процентами 40\~448 гривень 34 копійки. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 25), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 378 гривень 37 копійок (98709,17 х 2422,40/100536,61). На підставі викладеного,

Outcome: partial