Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

01 липня 2025 року, позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договором у загальній сумі у розмірі 183\~162,33 грн та, крім того, судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 31 липня 2013 року на підставі кредитного договору № 22808252 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі #N/A грн., який пізніше було збільшено до 119229 грн.. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 складає 183162.33 грн., з яких: - 119228.72 грн. заборгованість за кредитом; - 63933.61 грн. заборгованість процентами; - 0 грн. заборгованість за комісією. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 06 серпня 2025 року від представника відповідача адвоката Обласова С.А. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого заперечує, щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що кредитний договір [PERSON] не підписував, а підписував тільки Заяву-анкету № 22808252 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування від 30 липня 2013 року. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У Заяві-анкеті № 22808252 від 30.07.2013 року зазначено, що [PERSON] просить Банк встановити на його поточний рахунок, відкритий за цією Заявою-анкетою, відновлювальну кредитну лінію у розмірі 8 000 гривень. Відповідач з метою отримання кредитних послуг підписав Заяву-анкету № 22808252 від 30.07.2013 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит в сумі 8 000,00 грн., без зазначення річної процентної ставки. Крім того, з наданому суду в якості доказу Позивачем Розрахунку № 1 суми простроченої заборгованості Відповідача за відсотками за користування кредитом за Кредитним договором № 22808252 від 31.07.2013 року неможливо встановити відсотки (нараховану заборгованість за простроченими відсотками), оскільки в зазначеному Розрахунку заборгованості зазначено лише суми нарахованих відсотків (стовпчик № 2) Розрахунку. Тобто, невідома природа походження сум, з яких відсотків нараховувалися Позивачем зазначені суми, так само, як невідповідність між вимогами, зазначеними в позовній заяві та Розрахунку заборгованості, а саме: в позовній заяві йдеться про суму - 63 933.61 грн. заборгованість за процентами, в той час, коли в Розрахунку № 1 суми простроченої заборгованості Відповідача за відсотками сума 63 933,61 грн., зазначена як заборгованість по сумі кредиту. Розрахунок № 2 суми заборгованості Відповідача з погашення суми кредиту також не містить детальної інформації щодо розрахунку, оскільки починається з дати 06.08.2013, Використане тіло (стовпчик № 2) містить цифру 105,6, залишок непогашеної суми (стовпчик № 5) містить цифру -14.4. У Заяві-анкеті № 22808252 від 31.07.2013 року, в доданому Розрахунку заборгованості, в Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, наданих Позивачем, процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема 63 933.61 грн. заборгованість за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.07.2013 року, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщені на сайті www.pumb.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «ПУМБ», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати (невизначених) процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.pumb.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «ПУМБ» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві, в Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, інших документах, доданих позивачем до позовної заяви в якості доказів, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком, - не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно Позовної заяви, [PERSON] 31.07.2013 року на підставі кредитного договору № 22808252 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі #N/A грн. (Сума не зазначена). В подальшому, відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту, АТ «ПУМБ» самостійно, без повідомлення відповідача збільшував кредитний ліміт з власної ініціативи. Крім того, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних від 31.07.2013 року [PERSON] не підписував. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів, пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, вимога Позивача про стягнення заборгованості за кредитом необґрунтованою та задоволенню не підлягає. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що\~ 31 липня 2013 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав на свій поточний рахунок кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 8000,00 грн за платіжною карткою, шляхом підписання заяви №22808252 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень даної заяви підписанням цієї заяви клієнт підтвердив про отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: w.w.w.pumb.ua в повному обсязі та беззастережне приєднання до умов цього Договору. Також надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Підписання даної заяви свідчить про його пряму і безумовну згоду щодо прийняття рішення щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Також підтвердив, що із змістом Договору та умовами надання кредитної картки із відновлювальною кредитною лінією ознайомлений та цілком згодний. Підписанням цієї заяви підтвердив, що всі умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до умов заяви №22808252 від 31 липня 2013 року строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО та Тарифів банку в залежності від типу обраного клієнтом рахунку. Як вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №22808252 від 31 липня 2013 року [PERSON] 31 липня 2013 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 8000,00 грн., в подальшому кредитний ліміт збільшувався та 03 березня 2022 року кредитний ліміт було встановлено в розмірі 119 229,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №22808252 від 31 липня 2013 року станом на 09 квітня 2025 року має заборгованість в сумі 183\~162,33 грн., яка складається з: - 119228.72 грн. заборгованість за кредитом; - 63933.61 грн. заборгованість процентами. До кредитного договору Банк додав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій зазначено, що дана Публічна пропозиція розміщена на сайті банку за електронною адресою w.w.w.pumb.ua (надалі - сайт банку), набирає чинності з дати її оприлюднення на сайті банку та діє до дати оприлюднення заяви про відкликання Публічної пропозиції на сайті банку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 31 липня 2013 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначені умови надання кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з нею, підписуючи заяву на приєднання до ДКБО, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, з долученої до позову вищевказаної пропозиції не вбачається, що саме її редакція діяла на час укладання кредитного договору. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки з часу виникнення спірних правовідносин (31 липня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01 липня 2025 року), минуло більше десяти років, а доказів того, Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не змінювалася, суду надано не було, тому кредитор міг додати до позовної заяви Публічну пропозицію у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надана банком Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надана позивачем Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами, суд не вбачає. Згідно з частиною першою статті 1ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11Закону України від 12 травня 1991року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За таких обставин пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви та Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «ПУМБ» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 119\~228,72 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог у розмірі 850,02 грн. (65,09%). Ураховуючи викладене та

Outcome: partial