Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Філатов П.А., звернувся до суду, через підсистему «Електронний суд», з позовом про стягнення з [PERSON] суму позики в розмірі 45\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2024 року позивач [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 38\~000,00 грн, які відповідач зобов`язався повернути до 17.04.2024 року, про що надав відповідну розписку. 25.02.2024 року позивач [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 38\~000,00 грн, які відповідач зобов`язався повернути до 25.04.2024 року, про що надав відповідну розписку. Частина боргу в сумі 31\~000,00 була повернута відповідачем позивачу. На час звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем складає 45\~000,00 грн. Ухвалою суду від 11.07.2024 року відкрито спрощене провадження у справі, призначене судове засідання. Представник позивача адвокат Філатов П.А. 29.09.2025 року через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами справи , що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2024 року [PERSON] (МК 877363), надав на ім`я [PERSON] розписку, якою підтвердив, що отримав від останнього у борг гроші в сумі 38\~000,00 грн. У розписці [PERSON] зазначив, що зобов`язується повернути позику 17.04.2024 року. 25.02.2024 року [PERSON] (МК 877363, який проживає по [ADDRESS] ), надав на ім`я [PERSON] розписку, якою підтвердив, що отримав від останнього у борг гроші в сумі 38\~000,00 грн. У розписці [PERSON] зазначив, що зобов`язується повернути позику 25.04.2024 року. Позивач стверджує, що гроші в сумі 31\~000,00 грн. були йому повернуті відповідачем. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509\~Цивільного кодексу\~України (далі -\~ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою\~статті 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі N 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». До позову долучені скановані копії оригіналів розписок від 17.02.2024 та 25.02.2024 року. Суд вважає, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такий висновок судів узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 , від 7 грудня 2022 року у справі № 565/12/19 та від 19 грудня 2022 року у справі № 754/10390/16. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм оцінку, суд встановив, що укладений сторонами письмовий договір позики підтверджує факт укладення такого договору і виникнення у [PERSON] зобов`язання зі сплати коштів, проте відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, грошові кошти в повному обсязі [PERSON] у визначений розпискою строк не повернув. Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 45 000 ,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved