Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

16 червня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування позовних вимог посилаються на\~те,\~що 06 березня 2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~200256687, відповідно до умов якого відповідачу було, відкрито рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальнику надається кредит строком на 11 місяців на суму 100\~000 грн., який може бути збільшений згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток. Позивач на виконання умов договору перерахував грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання по договору щодо повернення грошових коштів не виконав. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №\~GL1N426202/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників АТ «Банк Форвард» зокрема і до відповідача [PERSON] 09 червня 2025 року на адресу боржника було відправлено претензію про погашення заборгованості за кредитним договором №\~200256687 від 06 березня 2020 року, проте борг залишився непогашеним. У зв`язку з неможливістю вирішення спору у добровільному порядку позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та із вимогою щодо стягнення із [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №\~200256687 від 06 березня 2020 року у розмірі 27\~280,81 грн, яка складається з 15\~745 грн заборгованості за тілом кредиту, 11\~535,81 грн заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у сумі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 серпня 2025 року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 26 вересня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 77, 78). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 80, 81). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином засобами поштового зв`язку (а.с. 70, 79), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 71). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2020 року між АТ «Банк Форвард» та відповідачем було підписано заяву №\~200256687 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до Інформаційного блоку заяви (оферти) найменування продукту Кредитна картка Коко Кард MasterCard Noname, рахунок картки:\~ [NUMBER] , ставка по ліміту: 48% річних, валюта рахунку Картки: гривня, тарифний план: Коко Кард (Кредитна картка) (а.с. 6 зворот, 7). Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальнику надається кредит строком на 11 місяців на суму 100\~000 грн. (під час укладення договору), який може бути збільшений згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток (а.с. 7 зворот). На підставі вказаної Заяви (Оферти) №\~200256687 [PERSON] 06 березня 2020 року було видано платіжну картку №\~ [NUMBER] , про що остання поставила власний підпис у розписці про її отримання (а.с. 9), а також підписала опитувальник клієнта-фізичної особи (а.с. 8). Як вбачається зі змісту виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався (а.с. 10 зворот-42). Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №\~200256687 від 06 березня 2020 станом на 09 червня 2025 заборгованість [PERSON] за договором становить 27\~280,81 грн, яка складається з 15\~745 грн заборгованості за тілом кредиту, 11\~535,81 грн, заборгованості за відсотками, 0 грн заборгованість за комісією (а.с.10). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначений Договір укладений у письмовій формі та відповідає положенням ЦК України. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та кредитодавцем АТ «Банк Форвард» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено відповідний Договір. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №\~GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, укладеного між АТ «Банк\~Форвард» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова\~Компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с.45-47). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) №\~4170 від 23 липня 2024 року (а.с. 48 зворот). Витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами станом на 25 липня 2024 року підтверджує передання права вимоги до [PERSON] (порядковий №\~29639) за Договором №\~200256687, загальна сума заборгованості - 27\~280,81 грн, яка складається з 15\~745 грн заборгованості за тілом кредиту, 11\~535,81 грн заборгованості за відсотками, 0 грн заборгованість за комісією (а.с. 48). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №\~200256687 укладеним 06 березня 2020 року між ним та АТ «БАНК ФОРВАРД». Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною. 09 червня 2025 року на адресу боржника було відправлено претензію про погашення заборгованості за кредитним договором №\~200256687 від 06 березня 2020 року, проте борг залишився непогашеним (а.с. 49). Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач\~допустив порушення\~зобов`язань,\~встановлених договором,\~доказів своєчасного\~та належного\~виконання кредитного\~договору не\~надав,\~він має\~заборгованість за\~тілом кредиту\~та процентами\~за користування\~кредитом на\~загальну суму\~27\~280,81 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2\~422,40 грн (а.с. 1, 6), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7\~000 грн. На підтвердження заявлених витрат надані: копія договору №\~0206 про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова\~Компанія «Кредит-Капітал» з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ « Апологет» (а.с. 51 зворот), копія акту наданих послуг (правової (правничої) допомоги) №\~526 від 09 червня 2025 року (а.с.52) та детальний опис, де перелічено види наданих послуг (а.с. 52 зворот). Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №\~755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №\~905/1795/18 та у справі №\~922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved