Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄПАБ» заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 15.03.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №014/380805/82/1032118 від 15.03.2021, в якому сторони погодили умови договору, зокрема обов`язок відповідача повернути суму кредиту в обумовлений строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі за договором. 20.11.2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК « ЄАПБ» укладено договір факторингу №114/2-73, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаним договором кредиту перейшло до ТОВ ФК «ЄАПБ», яке набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 39 755, 88 грн., з яких 31 721, 9 грн заборгованість за основним боргом, 8 033, 98 грн. заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, у нього виникла заборгованість перед новим кредитором у розмірі 39 755, 88 грн, що порушує права позивача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄВПОРЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 39 755, 88 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09.07.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов чи зустрічного позову , будь яких заяв/клопотань до суду від нього не надходило. При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] 15.03.2021 року укладено договір про надання споживчого кредиту №014/380805/82/1032118 від 15.03.2021, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у розмірі 37 886, 44 грн. на строк 36 місяців, за фіксованою процентною ставкою 27, 1 % річних. Договір підписано сторонами, в тому числі відповідачем електронним підписом. Договір містив детальний графік платежів за кредитним договором. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку визначеному цим Договором та комісію. Відповідно до довідки ТОВ «ФК «ЄАПБ» станом на 21.11.2024 сума несплаченого боргу за Кредитним договором №014/380805/82/1032118 від 15.03.2021складає загальну суму 39 755, 88 грн. та складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 31 721, 90 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 8 033, 98 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідач не заперечив, доказів про сплату заборгованості не надав. 20.11.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №114/2-73 у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило, а ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за договорами, в тому числі за договором №014/380805/82/1032118 від 15.03.2021. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень статей\~512,514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Згідно\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Позивачем доведено факт набуття права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання, а саме не здійснював виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитами. Відповідно до ст. 1050, 1054 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 39 755, 88 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved