Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину\~ [PERSON] , [INFO] , у розмірі 117330 грн. та витрат на її утримання як матері дитини до трьох років. Позов мотивує тим, що вона є матірю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом із нею. Відповідач є батьком сина і відповідно до рішень суду у справах №464/5308/22 та №464/5307/22 має сплачувати аліменти як на утримання дитини, так і на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказує, що у зв`язку із лікуванням, навчанням, розвитком дитини та її оздоровленням, вона змушена була нести додаткові витрати, що не покриваються звичайними аліментами. Вказала, що до додаткових витрат на дитину належить: профілактичні щеплення дитини, медичні обстеження та лікування, логопедичні заняття, предмети першої необхідності для дитини, оплата за дитячий садочок, оздоровлення дитини за кордоном. Крім цього вона понесла додаткові витрати на своє утримання, до яких належить оплата навчання у Дрогобицькому державному педагогічному університеті. Загальна сума витрат становить орієнтовно 234660 грн. Просить стягнути половину вказаної суми із відповідача на її користь. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.07.2025 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики вихованця ясельної групи закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №179ЛМР [PERSON] , [INFO] відвідує вказаний навчальний заклад з вересня 2024 року. Судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2022 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.01.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн., щомісячно починаючи з 08.11.2022 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивачкою до позовної заяви на підтвердження позовних вимог надано квитанції: про оплату за купівлю ліжка дитини у розмірі 10980 грн., телевізора у дитячу кімнату у розмірі 10899, 90 грн. та 4998, 80 грн (розстрочка), ліжка у розмірі 6960 грн., за оплату послуг за аналізи дитини, щеплення та кошти на ліки, калькуляцію стоматологічного лікування на суму 9300 грн., довідка про вартість занять з логопедом у розмірі 6500 грн., квитанції про оплату за навчання позивача та відвідування дитячого садочка дитиною та інше. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі, б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками, в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там), г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину. Для задоволення даної категорії спорів особливо важливим є те, щоб сторона надала беззаперечні докази на підтвердження додаткових витрат. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини. Додаткові витрати на дитину стягуються одноразово або періодично. Як разовий платіж стягуються понесені витрати на лікування та розвиток здібностей дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого дитини [PERSON] від 30.03.2023 року вбачається, що декларація з лікарем від імені дитини підписана момою дитини [PERSON] , вона приводить дитину на регулярний огляд, дитина вакцинова згідно календаря щеплень. Як вбачається з наявного в матеріалах справи консультаційного висновку спеціаліста ВП "Лікарня Святого Миколая" від 13.05.2025 року дитина [PERSON] , [INFO] має діагноз забійна гематома в/губи, надрив вуздечки в/губи, ушкодження зуба в/щелепи. Згідно консультаційного висновку спеціаліста ВП "Лікарня Святого Луки" від 13.05.2025 року вбачається, що дитині [PERSON] встановлено діагноз травматичний неповний вивих 52, 51, 61 зубів, гематома слизової верхньої губи. Рекомендовано консультацію ортодонта, дитячого стоматолога. На підтвердження витрат, пов`язаних із ушкодженням зубів дитини, позивачкою до суду надано: калькуляцію стоматологічного лікування [PERSON] , а саме рентгенографія прицільна цифрова у розмірі 100 грн., обстеження ротової поржнини у ведучого спеціаліста у розмірі 800 грн., контрольний огляд у дитячого стоматолога у розмірі 500 грн., видалення тимчасвого зуба ІІІ рівель складності у розмірі 600 грн., гермитезація фісур тимчасвого зуба у розмірі 4800 грн., інгаляційний наркоз 30 хв. у розмірі 2500 грн., разом 9300 грн. Відповідно до консультаційного висновку лікаря -невролога дитячої лікарні "Веселка" від 17.12.2024 року у дитини [PERSON] затримка мовного розвитку, рекомендовано заняття для розвитку вдома та призначено лікування. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина, а саме вартості логопедичних занять (за рекомендацією невролога) у розмірі 6500 грн. суд визнає такі додатковими витратами та стягує половину вартості з відповідача. Вказані витрати підтверджені довідкою ФОП [PERSON] від 06.06.2025 року Центру розвитку "Дотик" з якої вбачається, що вартість одного заняття з логопедії становить 550 грн. В грудні 2025 року [PERSON] відвідав 1 обстеження, 2 заняття, у січні 8 занять. Оплата у розмірі 6500 грн. проведена вчасно. Витрати на оплату перебування дитини у дитячому садочку у розмірі 7799 грн. є підтвердженими належними доказами, є додатковими витратами, та половина витрат підлягає стягненню із відповідача. Таким чином, позивачем доведено наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пов`язаних із лікуванням зубів, проведення обстежень та купівлі ліків, проведення щеплення дитини, відвідування занять логопеда та відвідування садочка, тому враховуючи рівність обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, понесена позивачем половина додаткових витрат підлягає відшкодуванню відповідачем. Відтак, сума додаткових витрат на дитину понесених на обстеження, лікування та придбання ліків для дитини, відвідування садка, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 16368, 95 грн (1049, 50грн. + 800, 80 грн. + 910грн. +2430 грн. + 9300 грн. +1549, 6 грн.+ 2399 грн.+ 6500 грн.+ 7799 грн. : 2 = 16368, 95 грн.). Витрати у розмірі 1810 CZK (чеських крон), щеплення за кордоном, суд допускає, що такі можуть бути додатковими витратами, однак відмовляє у стягненні таких із відповідача, оскільки докази на підтвердження таких не перекладені українською мовою, відтак такі є неналежними. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат у виді коштів на купівлю предметів першої необхідності для дитини: ліжка для сну у розмірі 10980 грн., телевізора у дитячу кімнату у розмірі 10899, 90 грн. (перший платіж), 4998, 80 грн. (розстрочка, погашена), суд відхиляє доводи позивачки про стягнення таких як додаткових, оскільки такі витрати не є додатковими, які викликані особливими обставинами, у розумінні\~ст.185 СК України\~(правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31 січня 2020 року у справі №484/2230/17). Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною. Оздоровлення дитини за кордоном, яке включає 3 поїздки протягом 3 років у Чехію у розмірі 40000 грн. за кожну, не підтверджені належними доказами, копії сторінок паспорта не підтверджують розміру понесених витрат. Витрати на утримання дружини (оплата її навчання у Дрогобицькому державному педагогічному університеті у розмірі 46595 грн.) не підлягають стягненню з відповідача, оскільки чинним законодавством не передбачено додаткових витрат на утримання дружини, така має право на одержання аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, які і стягуються на її користь за рішенням суду у справі №464/5307/22. Суд звертає увагу на законодавчо визначену рівність обов`язків щодо утримання дитини, з цього слідує, що витрати на утримання дитини, у тому числі і додаткові, повинні нести батько та матері спільно, порівну. Відповідачем не наведено суду обставин, які б надавали змогу звільнити його від сплати додаткових витрат на утримання дитини повністю або частково. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до переконання, що половина підтверджених понесених позивачем додаткових витрат на обстеження, лікування та придбання ліків, зволожувача повітря, проведення логопедичних занять для дитини [PERSON] та відвідування садочка в сумі 16368, 95 грн., підлягаю стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаними позовними вимогами, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved