Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Комунальним підприємством «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» у лютому 2025 року подано позов, про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання в загальній сумі 93768,53 грн, з яких: основний борг в сумі 63992,07 грн за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2024 року (включно); 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 7063,39 грн за період з 01.02.2010 року по 31.12.2024 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 22713,07 грн. за період з грудня 2009 року по жовтень 2024 року. Позов мотивовано тим, що Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. Позивач є споживачем теплопостачання, за адресою: [ADDRESS] . Шляхом подачі теплової енергії, за вказаною адресою сторони фактично вступили в договірні відносини, проте відповідачі протягом тривалого часу за надану послугу не розраховувалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги централізованого теплопостачання, в сумі 63992,07 грн за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2024 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 березня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 36). Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов (вх. № 14736 від 15.04.2025 року), відповідно до якого останній просить застосувати наслідки спливу позовної давності до даних правовідносин, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в межах строків позовної давності. Крім того, вказав, що позивачем не надано документів (доказів) на підтвердження того, за якими тарифами проводилось нарахування заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії, тому відсутні правові підстави для задоволення позову (а.с. 46-50). В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 15929 від 22.04.2025 року) в якій останній зазначає, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022. затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року по теперішній час, а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості застосовується з 12 березня 2017 року по теперішній час. Крім того, звертають увагу, що в силу імперативної вказівки закону в період з 17.03.2022 по 01.01.2024 року штрафні санкції не нараховувались, що відображено в розрахунку нарахування 3% річних та індексу інфляції. В розрахунку заборгованості який наданий КП «Теплоенергетик`КМР» міститься вичерпна інформація, щодо площі на яку нараховується та тариф за послуги з постачання теплової енергії за відповідний місяць. А тому, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 52-58). В свою чергу відповідачем, [PERSON] подано до суду заяву (вх. № 24562 від 16.06.2025 року) про застосування строку позовної давності (а.с. 71-72). Також, відповідачем, [PERSON] , подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 24810 від 17.06.2025 року), яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як Кабінетом Міністрів України постановою від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонив нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинити/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Така заборона діятиме до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Тому вимога про нарахування індексу інфляції, 3 % річних є безпідставними та такими, які не ґрунтуються на вимогах нормативно-правових актів та підзаконних нормативно-правових актів. Також, просить застосувати строк позовної давності (а.с. 73-76). Позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 27217 від 04.07.2025 року) в якій останній наголошує на строках позовної давності обрахування яких починається з 12 березня 2017 року по теперішній час. Крім того, заперечуються нарахування штрафних санкцій (а.с. 78-90). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 37789 від 22.09.2025 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 96). Відповідач [PERSON] та її представник, в судовому засіданні підтримали відзив, просили застосувати строк позовної давності, відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 91, 92), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавали. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 9). Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини третьої статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов`язання: позивач надавати житлово-комунальні послуги з теплопостачання, а відповідач оплачувати спожиті комунальні послуги. В силу статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пункту 1 статті 30 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобов`язаний оплачувати житло-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Окрім цього частина третя статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання» зазначає, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Однак в порушення вищезазначених норм, впродовж тривалого часу відповідачі за наданні послуги не розраховуються. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Станом на 01 листопада 2024 року, за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2024 року, сума заборгованості за особовим рахунком відповідачів складає 63992,07 грн. (а.с. 5, 6). При цьому відповідачі подали через канцелярію суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України). Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» звернулось до Фортечного районного суду міста Кропивницького з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання 12 лютого 2025 року, що підтверджується відміткою суду на позовній заяві. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу нарахований борг за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 63992,07 грн за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2024 року, тобто поза межами встановленого строку позовної давності. Водночас, суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19 спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» (із змінами і доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому, рядом постанов Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжувався на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року до скасування зупинення строків позовної давності (14 травня 2025 року), а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, суд приходить до висновку, що борг за послуги з централізованого теплопостачання підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності з березня 2017 року по жовтень 2024 року в сумі 47705,50 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з грудня 2009 року по лютий 2017 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачами. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 3222,99 грн за період з 01.12.2017 року по 31.12.2024 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 8322,53 грн за період з жовтня 2017 року по жовтень 2024 року, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1913,35 грн виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 59251,02 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1913,35 грн. (59251,02 грн х 100 % : 93768,53 грн х 3028,00 грн.).

Outcome: partial