Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

24.07.2025 заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє її представник, адвокат Батраков Михайло Юрійович, заінтересовані особи 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свою заяву про встановлення юридичного факту мотивувала тим, що вона проживала з [PERSON] з 01.05.2006 як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Не вбачали у цьому потреби. [INFO] [PERSON] помер у місті Новодністровську. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, всі свята проводили у колі рідних та друзів, робили ремонт квартир, у яких проживали, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, виховували разом дітей заявниці. Встановлення факту\~спільного проживання\~однією сім`єю\~чоловіка та\~дружини без\~реєстрації шлюбу\~надасть заявниці\~змогу реалізувати свої права, зокрема, пов`язані із прийняттям спадщини. Таким чином,\~інакше як\~у судовому\~порядку,\~заявниця не\~може реалізувати\~своє право\~на спадкування\~за матір`ю.На підставі наведеного просить заяву задовольнити. Крім того, заявниця клопотала витребувати від приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковську Олену Юріївну (адреса робочого місця: [ADDRESS] ) у строк до 22 серпня 2025 року надати суду належним чином завірену, прошиту та пронумеровану копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] у м. Новодністровську Дністровського району Чернівецької області. 29.07.2025 була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі №\~719/585/25, призначене судове засідання. У вказаній ухвалі суддя постановила: зобов`язати приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковську Олену Юріївну (адреса робочого місця: [ADDRESS] ) у строк до 22 серпня 2025 року надати суду належним чином завірену, прошиту та пронумеровану копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] у м. Новодністровську Дністровського району Чернівецької області. На вимогу суду приватний нотаріус Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковська Олена Юріївна направила суду копію спадкової справи №\~4/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 05.08.2025 до суду надійшла заява заінтересованої особи 1 [PERSON] , у якій остання клопотала проводити розгляд справи без її участі та повідомила, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог. 05.08.2025 до суду також надійшла заява заінтересованої особи 2 [PERSON] , яка просила проводити розгляд справи без її участі та не заперечила проти задоволення судом заявлених вимог. 21.08.2025 до суду надійшла заява адвоката заявниці, у якій він клопотав відкласти судове засідання, призначене на 26.08.2025 о 14.30 у зв`язку з перебуванням у відпустці. У судовому засіданні, яке відбулося 03.09.2025 представник заявниці клопотав про допит свідків, а тому просив оголосити перерву у судовому засіданні. Суд протокольною ухвалою задовольнив заяву представника заявниці про виклик і допит свідків. 24.09.2025 у судовому засіданні свідки [PERSON] (колега заявниці по роботі), [PERSON] (близька подруга заявниці понад 20 років), [PERSON] (близький друг померлого [PERSON] ), явку яких забезпечила заявниця, будучи належним чином попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань повідомили, що усім їм відомо, що [PERSON] та [PERSON] багато років (приблизно з 2006-2007 року) проживали разом, мали близькі і теплі стосунки як чоловік та дружина, приязно спілкувалися з дітьми одне одного, мали спільних друзів. Усі свідки також підтвердили той факт, що спочатку пара проживала за місцем реєстрації заявниці, потім [PERSON] купив квартиру і зробив там ремонт, тому вони приблизно у 2017 році переїхали до нього де і проживали разом до смерті [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Судом досліджено копію свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Новодністровську; витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Заявниця надала копію заяви [PERSON] , 15.04.2025 наданої нотаріусу, який завів спадкову справу, про те, що вона як спадкоємець першої черги за законом відмовляється від прийняття належної їй за законом спадщини, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] , на користь спадкоємця четвертої черги [PERSON] . Крім того, у матеріалах справи є копія заяви про відмову у прийнятті спадщини за законом від 12.04.2025, підписана [PERSON] , відповідно до якої остання відмовилася від прийняття належної їй частки у спадщині за законом після померлого батька [PERSON] . У спадковій справі міститься також заява [PERSON] про прийняття нею спадщини після померлого [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю (без реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС) з 2006 року по день його смерті. У спадковій справі наявні описані вище заяви заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, суд установив, що у заявниці дійсно виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] для реалізації своїх прав, пов`язаних із спадкуванням після його смерті, для включення її до кола спадкоємців. Для підтвердження тієї обставини, що [PERSON] проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниця надала низку доказів, зокрема: платіжні інструкції про оплату послуг за утримання будинку ТОВ «Аванті+» (а.\~с. 15-32), відповідно до яких остання оплачувала наведені послуги , які надавалися за адресою: [ADDRESS] , за період з червня 2023 по листопад 2024 років. За вказаною адресою заявниця не була зареєстрована, проте у спадковій справі міститься довідка, видана начальницею відділу ведення реєстру територіальної громади м.\~Новодністровська [PERSON] , відповідно до якої померлий [PERSON] дійсно станом на 10.11.2024 (дату смерті) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Представник заявниці адвокат Батраков М.\~Ю. повідомив, що [PERSON] з померлим [PERSON] спочатку проживали за адресою: [ADDRESS] , пізніше переїхали у квартиру [ADDRESS] , де проживали до смерті чоловіка протягом близько 13-14 років. Сукупно вони прожили разом коло 18 років. Спільне проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується також фототаблицею на а.\~с. 33-44, де містяться фотографії заявниці і померлого разом у взаємних обіймах, разом на різноманітних родинних подіях (хрестини, дні народження, зустрічі у колі друзів, туристичні поїздки, пікніки, новосілля, відвідування фестивалів, святкування нового року, дня закоханих тощо). Фотографії датовані за період з 2007 до 2024 роки. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] містять посилання на конкретні факти та обставини, які дають суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмета доказування, і стосуються спільного проживання заявниці з померлим однією сім`єю. Суд доходить переконання, що наведені докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення тієї обставини, що заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] протягом багатьох років (з 2006 року до часу смерті [PERSON] ) дійсно перебували у сімейних стосунках, проживали разом як чоловік і дружина, вели спільний побут з 2006 року. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За положеннями ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: проживання однією сім`єю із спадкодавцем та на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. За правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10.10.2019 у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17.10.2019 у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09.01.2020 у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09.06.2021 у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20), обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, неодноразово висловленими при розгляді подібних справ, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15.07.2020 (справа №524/10054/16), від 30.11.2022 (справа №757/23617/15-ц), 07.06.2023 (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 04.12.2023 (справа №543/563/22 та інших. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено та не викликає сумніву достовірність факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу з травня 2006 року по час смерті [PERSON] [INFO] . Суд дійшов висновку, що наведений вище факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявницею та заінтересованими особами нема, а, беручи до уваги ту обставину, що невстановлення факту проживання однією\~сім`єю чоловіка\~та жінки\~без реєстрації\~шлюбу у судовому порядку є перешкодою для прийняття спадщини й оформлення відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, і законом не визначено іншого порядку встановлення такого факту, суд вважає, що цей факт підлягає встановленню.

Outcome: approved