Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на вище вказане майно. Позивач зазначив, що звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 18), також ухвалою суду від 10.02.2025 витребувано матеріали спадкових справ (а.с. 28). 28.02.2025 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 7/2016, заведена до майна померлої [PERSON] (а.с. 32-92). До суду 04.03.2025 надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 7/2016, заведена до майна померлої [PERSON] (а.с. 105-187). Ухвалою суду від 15.05.2025 витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожи В.В. інформацію (а.с. 197). 26.05.2025 на виконання вимог ухвали суду надано вказану інформацію (а.с. 202). Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 214). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 22-23, 24-25, 98-99, 101-102, 191-192, 193-194, 200-201, 212-213). Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2016 (а.с. 4 на звороті). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 5 на звороті). Померлий [PERSON] син [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5 на звороті). Дідусь позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 5). 21.12.2007 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Доброльожею В. В. (а.с. 10). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок за адресою: [ADDRESS] , однак постановою приватного нотаріуса за № 23/02-31 від 12.02.2021 йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності на вказану частку житлового будинку, оскільки [PERSON] помер [INFO] та не зареєстрував право власності на 1/2 частку даного будинку (а.с. 11). Пунктом 8 спадкового договору встановлено, що право власності на нерухоме майно, залишається у володінні та користуванні Відчужувача (без права його відчуження та передачі в найм (оренду) переходить до набувача після смерті відчужувача та її чоловіка [PERSON] , 1928 року народження (а.с. 10). Згідно спадкового договору від 21.12.2007, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В.В., вбачається, що право власності на житловий будинок за вказаною вище адресою переходить на користь [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В. надано лист, в якому він вказує, що 21.12.2007 за № 7180 ним дійсно було посвідчено спадковий договір між [PERSON] , 1928 року народження, та [PERSON] , 1957 року народження, і [PERSON] , 1963 року народження. При цьому того ж дня ним було отримано та долучено до вказаного договору заяву [PERSON] , 1928 року народження, що був чоловіком відчужувача і батьком набувачів відповідно допущено описку, та невірно вказано ініціали в п. 8 вказаного правочину. Із заяви наданої приватному нотаріусу та повного витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що саме йдеться мова про [PERSON] , 1928 року народження (а.с. 207, 208, 209-210). Матеріалами спадкової справи (а.с. 32-92) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є набувачами за спадковим договором померлої [PERSON] , що як наслідок, до останніх переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавців, які спадщину прийняли. Із матеріалів спадкової справи (а.с. 105-186) встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] , що як наслідок до позивача переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавців, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З вищенаведеного судом встановлено, що за життя спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , належала частка будинок за адресою: [ADDRESS] , на успадкування якого за законом має право позивач, а також те, що оформити спадщину на цей будинок позивач позбавлений можливості, враховуючи відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, а тому суд вважає, що у відповідності до положень ст. 392 ЦК України, позивач вправі вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved