Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 26.07.2025 ТзОВ «Свеа Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2023 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №4453518, за умовами якого позикодавець надав позичальнику позику (кредит) в розмірі 6 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТзОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу №01.02-92/23 від 27.12.2023. Заборгованість відповідача за договором позики становить 25\~206,51 грн., з них: 6 000 грн. - сума позики, 19\~206,51 грн. - проценти за користування позикою. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий \~ \~ \~ \~виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників судового процесу відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 31.05.2023 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №4453518 (а.с. 9-12), за умовами якого (пункт 1) позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума позики - 6 000 грн. (п. 2.1); - строк позики - 30 днів (п. 2.2); - дата надання позики - 31.05.2023 (п. 2); - дата повернення позики - 30.06.2023 (п. 2); - базова процентна ставка за перший день користування позикою - 59,71 % в день (п. 2.3); - базова процентна ставка з другого дня користування позикою - 2,50 % в день (п. 2.4); - процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 % в день (п. 2); - позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу при реалізації позичальником такого права (п. 6). 31.05.2023 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 6 000 грн. (довідка від 20.05.2025, а.с. 30-31). 27.12.2023 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТзОВ «Росвен\~Інвест Україна»(фактор) уклали договір факторингу №01.02-92/23 від 27.12.2023 (а.с. 32-40), на підставі якого (п. 2.1) до фактора перейшло право вимоги за договором позики №4453518 від 31.05.2025 до [PERSON] (платіжна інструкція №9404 від 28.12.2023, а.с. 41, витяг з реєстру боржників, а.с. 42-44). ТзОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТзОВ «Свеа Фінанс» (рішення №1 від 25.03.2024, а.с. 45). З розрахунку заборгованості (а.с. 26-28) вбачається, що 11.07.2023 [PERSON] погасив заборгованість в розмірі 2\~226,09 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики становить 25\~206,51 грн., з них: 6 000 грн. - сума позики, 19\~206,51 грн. - проценти за користування позикою (дані позовної заяви, а.с. 5-8, розрахунок заборгованості, а.с. 26-29). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір позики №4453518 від 31.05.2023, який за правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримав позику (кредит) в сумі 6 000 грн., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконав їх. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке в подальшому змінило найменування на ТзОВ «Свеа Фінанс». В зв`язку з цим у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення тіла кредиту в розмірі 6\~000 грн. та сплати процентів за користування кредитом. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд виходить з таких міркувань. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 2.2 кредитного договору). Обставини продовження чи пролонгації строку кредитування (п. 6 кредитного договору) позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише за період погодженого строку кредитування. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 7\~932,60 грн. (6 000 грн. (тіло кредиту) х 59,71 % (базова процентна ставка за перший день строку користування кредитом) х 1 день (перший день строку кредитування) + 6 000 грн. (тіло кредиту) х 2,50 % (базова процентна ставка з другого дня строку користування кредитом) х 29 днів (інша частина строку кредитування). В цьому аспекті суд не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, оскільки з нього вбачається, що проценти нараховувалися поза межами строку кредитування, чого законом не передбачено. З урахуванням часткового погашення заборгованості в розмірі 2\~226,09 грн., заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11\~706,51 грн. (6 000 грн. (тіло кредиту) + 7\~932,60 грн. (проценти за користування кредитом) - 2\~226,09 грн. (погашення заборгованості)). Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 6 000 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 5\~706,51 грн. слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. VI.Судові витрати Щодо судового збору Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial