Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за договором про надання кредиту №500832151 від 12.06.2020 у розмірі 31742,73 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 12.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №500832151, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 25065,30 грн строком на 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23%. Договір кредитної лінії укладено у електронній формі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 25065,30 грн. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 31742,73 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 24974,24 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом 6768,49 грн. Окрім цього, 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс»\~набуло статусу\~кредитора за\~кредитним договором\~№500832151\~від 12.06.2020,\~укладеним між\~АТ «Альфа-Банк»\~та відповідачем. За наведеного просить позов задовольнити. 11 червня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі, а також вирішено питання про витребування доказів у справі. 25 липня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує позовні вимоги. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що він не укладав жодного кредитного договору з ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», не подавав заяв на кредитування, не отримував від них грошових коштів, не погоджувався на обробку персональних даних та не підписував жодних документів з цією компанією. Окрім цього, зазначає, що не отримував письмового повідомлення про відступлення права вимоги, відповідно вимоги позивача є необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову. 11 серпня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що виписка по рахунку є достатнім доказом видачі кредиту та наявності заборгованості відповідача у розумінні вимог законодавства. Окрім цього, зазначає, що наявність чи відсутність повідомлення про заміну кредитора жодним чином не спростовує факту наявності заборгованості та обов`язку відповідача повернути грошові кошти. Просить позов задовольнити. Згідно з вимогами частини 13\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12 червня 2020 року [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Запропоновані умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 25065,30 грн, процентна ставка 23,00%, ти ставки фіксована, строк кредиту 24 міс. Дата повернення кредиту 15.06.2022. Для повернення заборгованості за угодою пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку. Кредит просить надати для погашення заборгованості за кредитним договором №501200853 від 30.10.2019, розмір 25065,30 грн, спосіб видачі переказ коштів на рахунок. З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що він користувався кредитними коштами і частково здійснював погашення заборгованості та процентів за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 20 вересня 2021 року у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 31742,73 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 24974,24 грн, заборгованості зі сплати відсотків у сумі 6768,49 грн. Окрім цього, 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, у відповідності до умов якого, АТ «Альфа-Банк»\~передало (відступило)\~ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс» прийняло належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 20.09.2021 за Договором факторингу\~№3 від 20.09.2021, клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги щодо 9188 боржників. Відповідно до\~виписки з\~Реєстру договорів,\~права вимоги\~за якими\~відступаються,\~та боржників\~за такими\~договорами,\~ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500832151 від 12.06.2020 у сумі 31742,73 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 24974,24 грн, заборгованості зі сплати відсотків у сумі 6768,49 грн. Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 76, 77 ЦПК України). Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач мав повернути банку кредитні кошти та сплатити відсотки. Сплата будь-яких інших нарахувань банку у наданому суду договорі передбачена не була. Цей договір було укладено строком на 24 місяці, що випливає з тексту оферти, у якій вказано, що відповідач просив видати йому кредит для погашення заборгованості за кредитним договором №501200853 від 30.10.2019 у розмірі 25065,30 грн строком на 24 місяці. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову, відповідач покликається на те, що не укладав жодних договорів з позивачем, однак суд звертає увагу, що кредитний договір був укладений між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, про що свідчить особистий підпис [PERSON] на оферті на укладення угоди про надання кредиту №500832151. Окрім цього, із виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що він користувався кредитними коштами і частково здійснював погашення заборгованості та процентів за кредитним договором. Щодо покликань відповідача на те, що він не отримував повідомлення про відступлення права вимоги, а відтак у позивача відсутнє право на звернення у суд із даним позовом. Так, 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, у відповідності до умов якого, АТ «Альфа-Банк»\~передало (відступило)\~ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК\~«Еліт Фінанс» прийняло належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] отримав кредит за договором №501200853 від 30.10.2019, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти не повернув. Таким чином, у позивача наявне право стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 31742,73 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 24974,24 грн, заборгованості зі сплати відсотків у сумі 6768,49 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до такого висновку. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження №61-6627св20). Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved