Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Позивач посилається на те, що 22.01.2025 року між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди про придбання у неї домоволодіння по [ADDRESS] . Ціна житлового будинку була обумовлена в розмірі 50 000 грн. Після чого між ними було досягнуто домовленості, що позивач віддає кошти за вказане домоволодіння, а відповідач зі свого боку зобов`язалася, що після сплати суми посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально на моє ім`я протягом одного місяця. Після отримання грошей, відповідач договір належним чином не посвідчила, на прохання позивача посвідчити його нотаріально, посилається на те, що постійно зайнята, оскільки працює та проживає в іншому населеному пункті в м. Буча Київської області. Позивач вважає, що між ним та власником житлового будинку [PERSON] , досягнуто щодо усіх істотних умов договору дарування, що підтверджується розпискою, однак неможливо посвідчити договір нотаріально. У зв`язку із чим позивач звертається до суду та прохає визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, прохав задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, прохала розглянути справу без її участі, не заперечувала проти позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами, розташованого за адресою:[ADDRESS] (а. с. 8). 22.01.2025\~року між\~позивачем та\~відповідачем складено\~розписку щодо\~купівлі позивачем\~домоволодіння,\~що розташоване\~по[ADDRESS] , а також отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 50\~000 грн. (а. с. 12). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved