Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 15281,20 грн. боргу за надані послуги з розподілу природного газу за період березень 2024 року травень 2025 року, а також просить здійснити розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, що з згідно з Постановою НКРЕКП №1596 від 31 серпня 2023 року національний оператор ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії даного товариства з 1 вересня 2023 року почав розподіляти газ в Львівській області, а дію попереднього ліцензіата АТ «Львівгаз» було припинено. Вказує, що взаємовідносини між ним як оператором ГРМ та побутовими споживачами з розподілу природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та іншими нормативно-правовими актами. Вказує, що відповідач [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] з 1 вересня 2023 року є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надає позивач. Товариством надаються послуги з розподілу природного газу по абонентському рахунку № [NUMBER] . [PERSON] після початку здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» приєдналась до умов Типового договору розподілу природного газу, за вказаною адресою та абонентським рахунком, користуючись послугами розподілу природнього газу. Зазначає, що споживання природного газу підтверджується зміною показників обсягу природного газу та показів лічильника, що відображено в долученому до позовної заяви розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природнього газу. При цьому звертає увагу на те, що згідно з пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, а також згідно з пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. За таких обставин вважає, що відповідач зобов`язана сплачувати вартість послуг, пов`язаних із розподілом природного газу, які надає ТОВ «Газорозподільні мережу України». Станом на 1 вересня 2023 року у відповідача за його адресою газопостачання не припинялося, послуги з розподілу природного газу надавалися відповідно до Типового договору розподілу природного газу, тобто, на момент отримання ТОВ «Газорозподільні мережі України» ліцензії на розподіл природного газу вказаний споживач був приєднаний до газорозподільної системи та користувався послугами з розподілу природного газу і не відмовлявся від отримання послуги розподілу природного газу. Відповідно до вимог чинного законодавства та положень типового договору відповідач зобов`язана була оплачувати вартість наданих послуг з розподілу природного газу. Водночас відповідачем порушено виконання зобов`язання щодо належного виконання умов договору, у зв`язку з чим станом на 26 травня 2025 року у неї існує заборгованість за послугу розподілу природного газу у сумі 15281,20 грн. Вказує, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №75666658 від 31 липня 2024 року зі [PERSON] постановлено стягнути 3375,89 грн. боргу та судового збору відповідно до судового наказу №463/3387/24, виданого 17 липня 2024 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з розподілу природного газу, та відтак підтверджено особу позивача як користувача послуги з розподілу природного газу. У зв`язку із несплатою боргу товариство звертається до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути вказану заборгованість в судовому порядку. Матеріали даного позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 6 листопада 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 25 липня 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами. При цьому даною ухвалою сторонам було встановлено строк для подання заяв по суті, зокрема визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію вказаної вище ухвали того ж дня - 25 липня 2025 року було скеровано сторонам для відома, доставлено позивачу в його електронний кабінет 25 липня 2025 року та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, що надійшло до суду 20 серпня 2025 року, поштове відправлення 18 серпня 2025 року було особисто вручено відповідачу [PERSON] . З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 25 серпня 2025 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Стрепка Н.Л. у відпустці з 11 серпня 2025 року до 28 вересня 2025 року розгляд справи здійснюється судом наступного робочого дня після завершення такої. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, а також відповідачем не подавалось до суду відзиву на позов, строк для подання такого станом на 29 вересня 2025 року сплив. Відтак з врахуванням наведеного вище, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] , що підтверджується отриманою судом відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України у Львівській області про реєстрацію їх місця проживання від 25 липня 2025 року. Позивач ТОВ «Газорозподільні мережі України» стверджує, що за вказаною вище адресою ним надаються відповідачу послуги з розподілу природного газу, заперечень щодо вказаної обставини відповідачем суду не подано. При цьому судом встановлено, що Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» оприлюднено на офіційному сайті типовий договір розподілу природного газу та заяву-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугах» №2498 від 30 вересня 2015 року (https://lv.grmu.com.ua/важлива-інформація/). Згідно з пунктом 1.3. типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Так відповідно до розрахунку заборгованості від 26 травня 2025 року абоненту (споживачу) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , присвоєно номер рахунку [NUMBER] , та за період з березня 2024 року по травень 2025 року включно їй нараховувались Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» послуги з розподілу природного разу у зв`язку зі споживанням такого, однак жодних оплат вартості послуг відповідач не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2025 року заборгувала суму у розмірі 15281,20 грн. При цьому з долученої копії постанови головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько О.Ю. про відкриття виконавчого провадження №75666658 від 31 липня 2024 року вбачається, що з [PERSON] вже стягувалась заборгованість на користь Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та підставі судового наказу №463/3387/24, виданого Личаківським районним судом м. Львова 17 липня 2024 року. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень вказаним судовим наказом Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/3387/24 від 22 квітня 2024 року було стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі заборгованість за послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 3133 грн. 65 коп. (три тисячі сто тридцять три гривні шістдесят п`ять копійок) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118515578), тобто за період, що передував заявленому позивачем у даній справі. Таким чином, судом встановлено, що укладення між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] типового договору розподілу природного газу підтверджується документальним підтвердженням споживання останньою природного газу, відповідач користується послугами з розподілу природного газу, відтак правовідносини, що виникли між сторонами справи, регулюються зокрема Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Так відповідно до визначень, викладених в пунктах 2 та 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. При цьому згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону до комунальних послуг віднесено в тому числі послуги з розподілу природного газу. Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зокрема згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 даної статті Кодексу). Також відповідно до ч. 3 такої цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 даної статті Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічний обов`язок споживача закріплено в ст.ст. 68, 162 ЖК України, згідно з якими наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. При цьому згідно з ст. 156 Кодексу члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Також відповідно до ст. 160 такого повнолітні члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відтак споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги незалежно від того чи є він власником житлового приміщення, у якому такі надаються. Окрім того відповідно до п. 6.1. вказаного вище типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 6.4.). Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ (пункт 6.6.). При цьому відповідно до підпункту 1 пункту 7.4. споживач зобов`язується зокрема здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. А згідно з пунктом 8.1. типового договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Ддоговором та чинним законодавством України. Також згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. При цьому згідно з абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. При цьому відповідно до пункту 6 глави 6 розділу VI періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання (пункт 7). При цьому відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. А згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримувала надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконувала та не сплачувала їх. При цьому відповідно до доданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на станом на 31 травня 2025 року становить 15281,20 грн., доказів оплати вказаних послуг за спірний період відповідачем суду не надано. Відтак, оскільки у справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок є невірними, а також ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачем не представлено, суд приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн., оплата якого підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією №4219 від 29 травня 2025 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved