Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради та просить суд визнати її наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визнавши за нею право користування указаною квартирою, посилаючись на набуття цього права за життя її батьком. В обґрунтування вимог зазначено, що 26 травня 1989 року на підставі рішення районного виконавчого комітету № 140 її батько [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення № 24 від 27.05.1989 про право на зайняття квартири, розташованої по [ADDRESS] . Пайовий внесок за квартиру батько сплатив у повному обсязі та був основним квартиронаймачем приміщення. З моменту народження та до розлучення її батьків, вона постійно проживала у квартирі, після чого хоч і проживала окремо від батька, однак постійно спілкувалася та провідувала його. Із січня 2024 року вона здійснювала догляд за батьком [PERSON] у зв`язку з його хворобою та фактично постійно проживала з ним, доглядаючи батька: вони вели спільне господарство та мали спільний побут. У період спільного проживання батько мав на меті зареєструвати її в житлі та розпочати процес приватизації, у зв`язку з чим видав на її ім`я нотаріальну довіреність, однак [INFO] [PERSON] раптово помер. Після смерті батька вона звернулась до відповідача з метою визнання її наймачем та приватизації квартири на себе, однак отримала відмову за відсутністю підстав для її реєстрації за адресою спірного приміщення, тому на підставі ст. 824 ЦК України просить вимоги задовольнити. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача адвокат Ніколенко М.Є. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності. На вимогах наполягає. Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради Таборовець Н.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти заявлених вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи ЖБК «Рассвет-45» Верхогляд А.Г. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти заявлених вимог не мають, заяву [PERSON] підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, на підставі ордеру на жиле приміщення № 24, виданого за рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 140 від 26 травня 1989 року, [PERSON] було надано в користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ЖБК «Рассвет-45» від 18.03.2025, [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Рассвет-45» на підставі рішення ВИК № 140 від 26.05.1989 з 1989 року та сплатив у повному обсязі пайовий внесок в сумі 7\~584 руб. 63 коп. Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та з 15 січня 2024 року фактично проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання особи, складеного 20 березня 2025 року мешканцями будинку по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Статтею 9\~ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду чи в будинках житлово-будівельних кооперативів. У відповідності до статті 58\~ЖК України єдиною підставою для вселення у надане виконавчим комітетом на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку, державного або громадського фонду, жиле приміщення є ордер, виданий на ім`я громадянина. Згідно статті 61\~ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. На підставі\~статті 64\~ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач, відповідно до статті 65 ЖК України, вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Верховний Суд у постанові від 16 січня 2023року у справі № 523/1756/20 виснував, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до частин першої, другої статті 106\~ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, якою є тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012року у справі № 6-60цс12 сформульовано такі висновки: у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). Водночас під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої\~статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2020року у справі № 205/6201/17, від 18 травня 2022року у справі № 463/2277/20-ц, від 23 вересня 2022року у справі № 289/847/21. При цьому відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень\~статті 106 ЖК України, не позбавляє права особи звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 в справі №686/15695/15-ц). Відповідно до частини другої статті 824\~ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. За частиною другою статті 166 ЖК Української РСР\~у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов`язки за договором найму здійснюють члени його сім`ї. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що судом для визнання права користування в порядку частини другої статті 824\~ЦК України обов`язково необхідно встановити факт постійного проживання особи з наймачем. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За пунктом 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Ураховуючи викладене та надані стороною позивача письмові докази, оскільки [PERSON] , являючись членом сім`ї наймача, на законних підставах за наявності згоди наймача вселилася у квартиру, фактично проживала з наймачем [PERSON] за адресою спірного нерухомого майна, сумлінно користується наразі зазначеною квартирою, приймає участь в утриманні та оплаті комунальних послуг, що підтверджується письмовими доказами, суд, розглядаючи даний спір, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги є доведеними і співрозмірними із переслідуваною законною метою та позивач має всі законні підстави для визнання її наймачем та визнання за нею право користування квартирою по [ADDRESS] . Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відсутністю вимоги, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved