Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ТОВ «Глобал Спліт» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем 30.08.2021 було укладено кредитний договір № 5/3093029, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26700,00 гривень строком на 60 місяців з 30.08.2021 до 29.08.2026, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника; 13.11.2017 - кредитний договір № 498993, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», укладено договір № 4-2023 про відступлення прав вимог до боржника відповідача. Відповідач знаходиться в Реєстрі до Договору про Відступлення права вимоги, йому АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 р. до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги відповідач був повідомлений про необхідність перерахувати заборгованість. В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 08.08.2025 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 5/3093029 у розмірі 42509,14 грн., за договором № 498993 10868,82 грн. На підставі вищезазначеного просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, у наданому відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» відмовити, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування заперечення зазначив, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки заявлено позовні вимоги щодо абсолютно різних договорів, кожен з яких має аналізуватися окремо, а не в сукупності. Крім того, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору споживчого кредиту, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки відповідачу під виглядом комісії було встановлено плату за послуги позивача, як за законом повинні надаватись безоплатно, то положення щодо обов`язку сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними, а тому, вимога щодо слати заборгованості за комісією не підлягає задоволенню. Відсутні докази на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам та інших належних доказів, які б підтверджували, що позивач дійсно набув права вимоги за кредитними договорами в зазначеній позивачем сумі. Також матеріали справи не містять жодного належного доказу, щодо перерахування відповідачу вказаних грошових коштів. Вказав, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформленні відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, кредитні договори були укладені 30.08.2021 та 13.11.2017, однак до суду позивач звертається з позовними вимогами про стягнення заборгованості по кредиту лише 28.08.2025, тобто після спливу строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого. Судом встановлено, що 13.11.2017 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття поточного (карткового рахунку), видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № 498993, відповідно до умов якого останньому було видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у сумі 10000,00 грн. Строк користування 24 місяці, зі сплатою процентів 36% річних. 13.11.2017 між сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому обумовлено всі істотні умови кредитування. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується виписками по рахунку за період з 13.11.2017 по 06.10.2023. 30.08.2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5/3093029. Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 26700,00 грн., строком на 60 місяців - з 30.08.2021 року до 29.08.2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 1.4 Договору, за користування кредитом Позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 26700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №38566344-1 від 30.08.2021 року, а також випискою з рахунку. Як вбачається із розписок долучених позивачем до матеріалів справи, [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» відповідно до умов кредитного договору було видано платіжні картки: 23.11.2017 року № [NUMBER] ; 19.11.2019 року № [NUMBER] ; 10.12.2021 № [NUMBER] . 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено Договір факторингу №4-2023. За цим Договором АТ «Креді Агріколь Банк» відступає ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт» набуває права вимоги до Боржників за кредитними договорами та сплачує АТ «Креді Агріколь Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і у строки встановлені Договором. 15.09.2023 року відбулась передача права вимоги за кредитним договором №5/3093029 від 30.08.2021 року та кредитним договором №498993 від 13.11.2017 року до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно до додатку №1 до договору про право відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 5/3093029 від 30.08.2021 року в сумі 42509,14 грн. та за кредитним договором №498993 від 13.11.2017 року в сумі 10868,82 грн. У зв`язку із невиконанням взятих на себе обов`язків [PERSON] станом на 08.08.2025 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Глобал Спліт» за договором №5/1090493 від 30.08.2021 року у розмірі 42509,14 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості за основним боргом\~24725,39 гривень; прострочена заборгованість за відсотками\~4433,75 гривень; прострочена заборгованість за комісією 13350,00 гривень; пеня та штрафи\~0,00 гривень; за кредитним договором № 498993 від 13.11.2017 року у розмірі 10868,82 грн, з яких прострочена заборгованість за основним боргом 8097,50 грн, прострочена заборгованість за відсотками 2771,32 грн, пеня та штрафи 0,00 грн. Згідно ч.1 ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у\~ЦК України\~встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено Договір факторингу №4-2023. За цим Договором АТ «Креді Агріколь Банк» відступає ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт» набуває права вимоги до Боржників за кредитними договорами та сплачує АТ «Креді Агріколь Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і у строки встановлені Договором. 15.09.2023 року відбулась передача права вимоги за кредитним договором №5/3093029 від 30.08.2021 року до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно до додатку №1 до договору про право відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 5/3093029 від 30.08.2021 року в сумі 42509,14 грн. та за кредитним договором №498993 від 13.11.2017 року в сумі 10868,82 грн. Зважаючи, що умови договору про відступлення права вимоги виконано сторонами, вартість, обумовлена договором, сплачено ТОВ «Глобал Спліт», в судовому порядку вказаний правочин не оскаржено, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на законних підставах. У відповідності до\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, як передбаченост. 527 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно з ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 5/3093029 від 30.08.2021 у розмірі 29159,14 гривень, з яких 24725,39 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4433,75 гривень\~сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №498993 від 13.11.2017 у розмірі 10868,82 грн, з яких 8097,50 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2771,32 гривень\~сума заборгованості за відсотками законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Доводи відповідача про не надання позивачем первинних бухгалтерських документі у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», спростовуються платіжною інструкцією № \~38566344-1\~від 30.08.2021,\~згідно якої\~на рах.\~ [NUMBER] ,\~який було\~відкрито позичальнику\~ [PERSON] \~АТ «Креді\~Агріколь Банк»,\~відповідно до\~кредитного договору,\~перераховано кошти\~у розмірі\~26700,00\~грн,\~призначення платежу:\~надання кредиту\~згідно кредитного\~договору №5/3093029\~від 30.08.2021,\~виписками по\~рахунку. Відповідно до Переліку типових документів, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, як новим кредитором, не довів відсутність заборгованості. Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісією в розмірі 13350 грн., суд зазначає на таке. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/. За положеннями частини другої статті 215 ЦК України\~правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3\~ст. 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023\~року. Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651\~з 24.00 год. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Відповідно\~Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ\~в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє на даний час. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257- 259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Відтак, позивачем не пропущено строк позовної давності, а тому підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності у даній справі відсутні. Щодо доводів відповідача про порушення порядку об`єднання позовних вимог, то суд зазначає наступне. За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин. Положеннями частини 1\~статті 188 ЦПК України\~визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). При цьому зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору. Під вимогою слід розуміти матеріально\~правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відтак, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Згідно зі\~статтею 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об`єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Так, позивачем подано позовну заяву, в якій об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за двома кредитними договорами, пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, а саме: всі два правочини укладені з одним відповідачем; право вимоги заборгованості до відповідача за всіма кредитними договорами перейшло до одного позивача; всі позовні вимоги подані одним позивачем до одного й того самого відповідача; всі позовні вимоги мають однорідний характер (стягнення кредитної заборгованості) та регулюються одними і тими ж нормами чинного законодавства України. Отже, ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовною заявою до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами. \~ \~ \~ \~Таким чином доводи відповідача про порушення порядку об`єднання позовних вимог є безпідставними. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial