Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Стецькову - Бондар Л.Ф. звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна увійшов будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з заповітом позивач є спадкоємцем майна [PERSON] . З метою оформлення житлового будинку, як спадкового майна після смерті матері [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса, однак отримала відмову, яка мотивована тим, що правовстановлюючі документи на будинок відсутні, оскільки право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєструвалося та зареєструвати його на підставі пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень неможливо. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Стецькова - Бондар Л.Ф. в судове засідання не з`явились, однак 30 вересня 2025 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. Представник позивача додатково зазначила, що предметом позову є спадкове майно, яке складається з житлового будинку, 1973 року побудови, господарських будівель та споруд, що успадкувала позивач після матері, яка в свою чергу прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після чоловіка. В силу вимог пунктів 4, 6 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року, чинної на момент будівництва спірного будинку, на час будівництва спірного будинку, який побудований в сільському населеному пункті, реєстрація права власності не передбачалася. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Звернула увагу на те, що за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідач - Старосинявська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області не забезпечила явку в судове засідання представника, 30 вересня 2025 року через підсистему Електронний суд надіслала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. 13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (арк.спр.30). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті (арк.спр.67). 02 квітня 2025 року розгляд справи відкладено, у зв`язку з визнанням обов`язковою явку в судове засідання позивача [PERSON] 14 квітня 2025 року справа знята з розгляду у зв`язку з відпусткою судді. 01 травня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою всіх сторін. Ухвалою суду від 20 травня 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження. 22 травня 2025 року оголошено перерву в підготовчому засіданні у зв`язку з задоволенням клопотання про витребування доказів. 03 липня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників. 29 липня 2025 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ), що підтверджено даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 1967 року, виданого Заставецькою сільською Радою Старосинявського району Хмельницької області (арк.спр.47 (зворот), 57). Батьки позивача уклали шлюб 02 листопада 1965 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно 09 лютого 2001 року, прізвище матері позивача « [PERSON] » після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] » (арк.спр.65). Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 лютого 1951 року (арк.спр.64) 13 липня 1986 року, після укладення шлюбу, позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Заставецькою сільською Радою Старосинявського району Хмельницької області 13 липня 1986 року, актовий запис №12 (арк.спр.48, 57). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 20 жовтня 2000 року Старосинявським райвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №37 (арк.спр.47). Даними спадкової справи №330/2001 підтверджується, що після смерті [PERSON] 15 жовтня 2001 року державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Намистюк Л.І. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0405815, виданого Старосинявською районною державною адміністрацією 17 квітня 2001 року і зареєстрованого 18 квітня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №913 (арк.спр.49). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2020 року, виданим Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №189 (арк.спр.8, 54). Відповідно до Заповіту, складеного 15 липня 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON] , все майно, яке на день смерті виявиться їй належне, все те, що за законом матиме (арк.спр.54 (зворот)). Заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №41644196, що підтверджено Витягом від 21 жовтня 2020 року (арк.спр.57 (зворот)). Даними спадкової справи №135/2020 підтверджується, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та їй 08 березня 2024 року приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 6824482000:06:058:0089 (арк.спр.59). [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з нею зареєстровані - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк.спр.58). З повідомлення №726515 від 18 січня 2021 року Хмельницького БТІ суд установив, що станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] не зареєстровано право власності на нерухомість в смт Стара Синява та в Старосинявському районі (арк.спр.20). 07 грудня 2021 року на замовлення позивача інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] було виготовлено Технічний паспорт будинку садибного типу з реєстраційним номером №ТІ01:3327-6708-4150-8949, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до якого встановлено, що будинок побудований 1973 року; загальна площа будинку становить 73,4 кв.м; житлова - 32.7 кв.м; кількість житлових кімнат - 3; кількість поверхів - 1; допоміжна площа - 40,7 кв.м; площа забудови - 71.8 кв.м. До складу даного господарства входять прибудова площею основи (забудови) 28,0 кв.м, хлів (Б), площею основи (забудови) 60,2 кв.м, літня кухня (В), площею основи (забудови) 36,0 кв.м. Рік побудови житлового будинку - 1973, прибудови - 1980, хліва - 1975, літньої кухні 1991 (арк.спр.10-13). Відповідно до рішення селищного голови Здебського В. від 07 лютого 2022 року №25/2022 про присвоєння адрес встановлено, що за заявою [PERSON] присвоєно адресу на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який належить: [ADDRESS] (арк.спр.15), що також підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №AR01:4214-9071-2871-0754 (арк.спр.16). Довідка Хмельницького БТІ про технічний опис об`єкта нерухомого майна містить технічні характеристики об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] станом на 24 грудня 2020 року. Довідка містить примітку про побудову житлового будинку з господарськими будівлями до 05 серпня 1992 року (арк.спр.17). Відповідно до виписки з погосподарської книги №282 від 29 липня 2024 року виданої [PERSON] старостою сіл Заставці, Шербані, Красносілка, Чехи, згідно запису в погосподарській книзі №4 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок, рік побудови 1973 рік, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , був відкритий на [PERSON] 1941 року народження, який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: с. Щербані, Старосинявського району Хмельницької області. Разом з ним була зареєстрована: дружина - [PERSON] , 1937 року народження. Згідно облікових даних по господарської книги №4 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , по Заставецькій сільській раді [PERSON] належала земельна ділянка розміром 0,57 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд 0,03 га, для ведення ОСГ - 0,54 га. Земельна ділянка в розмірі 0,57 га була передана у приватну власність, згідно рішення Заставецької сільської ради №2 від 28 липня 1992 року [PERSON] (арк.спр.21). Відповідно до виписки з погосподарської книги №283 від 29 липня 2024 року виданої [PERSON] старостою сіл Заставці, Шербані, Красносілка, Чехи встановлено, що згідно запису в по господарській книзі №4 за 1991 - 1995 роки , особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] 1907 року народження, померла [INFO] та на день смерті була зареєстрована за адресою: село Щербані Старосинявського району Хмельницької області. Разом з нею були зареєстровані: зять - [PERSON] , 1941 року народження та дочка- [PERSON] , 1937 року народження (арк.спр.22). Відповідно до виписки з погосподарської книги №284 від 29 липня 2024 року виданої [PERSON] старостою сіл Заставці, Шербані, Красносілка, Чехи встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] в погосподарській книзі №8 за 1986 - 1990 роки житловий будинок, рік побудови 1973, який знаходиться за адресою село Щербані Старосинявського району Хмельницької області, відкритий на громадянку [PERSON] (арк.спр.23). Згідно з відповіддю Архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації №480 від 06 вересня 2024 року на запит [PERSON] , надана наступна відповідь, що в протоколах сесій Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області відсутня інформація про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] (арк.спр.24). Відповідно до виписки з погосподарської книги №321 від 09 вересня 2024 року виданої [PERSON] старостою сіл Заставці, Шербані, Красносілка, Чехи встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі №6 за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] А/3 №8 від 13 липня 2020 року, на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: дочка - [PERSON] [INFO] та зять - [PERSON] [INFO] (арк.спр.25). Згідно з висновком про вартість майна №051224 від 05 грудня 2024 року виданого ТОВ «Х. О.»: вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] становить 128 335 гривень (арк.спр.18). За матеріалами погосподарської книги №3 Заставецької сільської ради за 1991 - 1995 роки суспільна група господарства «колгоспний», особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] ; членами господарства є голова двору [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , зять, місце роботи - колгосп ім. Матросова, їздовий; [PERSON] , дочка, [INFO] , місце роботи - колгосп ім. Матросова, ланка (арк.спр.131-134). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 13 вересня 2024 року вих. №464/02-31 (арк.спр.9). Позивач, вказуючи на порушення її законних прав та інтересів та неможливістю їх реалізувати в позасудовому порядку, звернулася до суду за захистом таких з позовом про визнання права власності. З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в іншому (позасудовому) порядку. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі статтею 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх. Відповідно до статті 563 ЦК Української РСР, у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII. Спадкове право). Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ з введенням у дію Закону України «Про власність». Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Суд установив, що станом на 15 квітня 1991 року спірне домоволодіння (житловий будинок з належними будівлями та спорудами) належало до суспільної групи колгоспний двір. На момент припинення колгоспного двору право на майно колгоспного двору мали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , частки яких у праві спільної сумісної власності є рівними - по 1/3 частині. Таким чином житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , перебував на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Цивільні відносини щодо спадщини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, зокрема щодо спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , так і після, - щодо спадщини після смерті [PERSON] , тому підлягають застосуванню норми і Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI, і норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1262, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Суд установив, що спадкодавцю [PERSON] належало право власності на 1/3 частину житлового будинку, як частку майна у колгоспному дворі, тому її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала зазначене майно шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , якому також належала 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , як частка у майні колгоспного двору. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [INFO] помер останній член двору - мати позивача [PERSON] . Спадщину після смерті останньої прийняла позивач шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло, серед іншого, право власності на житлового будинку з надвірними будівлями, з яких: 1/3 частина належна [PERSON] , як частка у майні колгоспного двору, 1/3 частина - як спадщина після смерті [PERSON] , 1/3частина - як спадщина після смерті [PERSON] . Таким чином позивач довела своє право на успадкування житлового будинку з надвірними будівлями після смерті матері [PERSON] . Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який не вчиняв жодний дій, які б порушували право позивача на реалізацію його спадкових прав. Тому,

Outcome: approved