Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

24.03.2025 року до суду надійшов позов [PERSON] про визнання протиправним і скасування наказу відповідача, ТОВ «ФУДІ-КЕЙТЕРИНГ» про припинення трудового договору, поновлення на посаді, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 04.07.2022 року працювала у ТОВ «Фуді-Кейтеринг» на посаді кухонного робітника. Наказом Генерального директора ТОВ «Фуді-Кейтеринг» № 131-к/тр від 19.02.2025 року її було звільнено з роботи в зв`язку із відмовою продовжувати роботу через зміну істотних умов праці, за пунктом 6 ст. 36 КЗпП України. Так, 17.02.2025 року її було повідомлено про, нібито, зміну істотних умов праці та запровадження режиму неповного робочого часу. В даному повідомленні зазначалось про те, що на товаристві наказом №6-П від 17.02.2025 року буде запроваджено для окремих працівників з 19.02.2025 року режим неповного робочого часу із графіком роботи з понеділка по п`ятницю тривалістю 2 години в день, з вихідними днями субота та неділя. Також повідомлялось, що після запровадження даного режиму, оплата праці буде проводитися пропорційно відпрацьованому часу (тобто за 2 години в день). У зв`язку із цим їй було запропоновано подати відповідну заяву про її згоду на такий режим робочого часу. Така заява позивачем не була подана, оскільки вона не погодилась щодо роботи у товаристві на таких умовах і має сумніви щодо дійсності факту зміни умов праці на товаристві з 19.02.2025 року, оскільки жодних доказів з боку відповідача про те, що такі зміни режиму робочого часу є необхідними чи доцільними, надано не було. Отже, відповідачем не доведено наявності факту запроваджених змін в організації товариства і праці на підприємстві, як могли б мати наслідком зміну істотних умов праці для позивача. Окрім цього, посилається на те, що відсутні будь-які данні, які б вказували на безпосереднє застосування даного наказу до трудових правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем. Наявність підстав для зміни істотних умов праці відповідачем не обґрунтована, оскільки зміна істотних умов праці та запровадження інших графіків та розпорядку праці в умовах воєнного стану передбачено лише ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року. Посилалась на те, що відповідачем не було доведено дійсної наявності змін в організації виробництва і праці на товаристві відповідача, які б могли стати безпосередньою підставою для запровадження змін в істотних умовах праці позивача, що виразилось у зміні режиму його роботи. Належного обґрунтування необхідності таких змін в умовах праці позивача відповідачем надано не було. На підставі викладеного, просила позов задовольнити. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 16 Том 1). 14.04.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ними не визнаються з підстав їх необґрунтованості та безпідставності (а.с. 21-24). Так, в даному відзиві відповідачем роз`яснено суть своїх виробничих процесів та здійснених змін, що призвели до необхідності оптимізації процесів організації праці і зрештою спричинили звільнення позивачки. Так, ТОВ «Фуді-Кейтеринг» спеціалізується на наданні кейтерингових послуг на користь державних та комунальних закладів охорони здоров`я, суть чого полягає у приготуванні готових страв на замовлення закладів охорони здоров`я та їх постачання безпосередньо у медзаклади для споживання поцієнтами. У м. Луцьку товариство має зареєстровану потужність, розташовану по [ADDRESS] харчоблок, яке товариство орендує у КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади». Саме на цій потужності працює виробничий відділ м. Луцьк, до складу якого позивачка була прийнята на посаду кухонного робітника з 04.07.2022 року. Виробничий відділ включає працівників різної кваліфікації, задіяних для приготування їжі: кухарів, кухонних робітників, укладальників-пакувальників, тощо, за кожним з яких закріплені відповідні трудові функції. Так, згідно з розділом 2 посадової інструкції «Завдання та обов`язки» кухонний робітник, зокрема, бере участь у фасуванні та маркуванні готової продукції за заданою технологією; виконує інші вказівки та розпорядження безпосереднього керівника та керівництва товариства, що стосується його роботи. З 18.07.2024 року позивачці було змінено графік роботи за її заявою, з числа її виробничих задач на перше місце вийшла функція фасування, тобто пакування та маркування готової продукції, зокрема, в одноразову тару за методом запайки. На виконання п. 2.4.11 Вимог №590, відповідно до якого програми -передумови системи НАССР мають охоплювати, зокрема, процеси зберігання і транспортування, відповідачем було розроблено та затверджено Інструкцію «Санітарно-гігієнічні вимоги до автотранспорту та правила пакування і перевезення готових кулінарних виробів», перша редакція якої введена в дію 26.03.2021 року. У 2023 році у виробничі процеси товариства було впроваджено пакування кулінарних виробів в одноразову тару за методом запайки, а відтак зазначена Інструкція була викладена в редакції 2. Згідно з розділом 4 Інструкції, запайка готових кулінарних виробів процес герметичного пакування страв у спеціальні контейнери для збереження їх свіжості, запобігання забрудненню та зручного транспортування. Відповідно до п. 7.1. Інструкції фасування готових кулінарних виробів може здійснюватися як в оборотну тару так і в одноразову тару (запайка тари трайсилером), відповідно до умов Договору із замовником. Згідно з п. 5.5. Інструкції відповідальність за пакування готового кулінарного виробу та маркування тари несе укладальник-пакувальник або відповідний кухонний робітник. Оскільки пакування кулінарних виробів в одноразові порційні герметичні контейнери вимагає значно більших людино-витрат, аніж пакування їжі в оборотну тару (термобокси, термоси, бідони, тощо), то для її виконання Товариство в різний спосіб оптимізувало виробниче навантаження наявних на той час працівників, зокрема, й позивачки. Разом з тим, у 2025 році зазначений виробничий процес був вилучений Товариством з тієї ж причини: оскільки пакування кулінарних виробів в одноразові порційні герметичні контейнери вимагає значно більших людино-витрат, аніж пакування їжі в оборотну тару, то, очевидно, що така упаковка веде до здорожчання кінцевого продукту, а відтак, і пропорційного зменшення попиту. Відтак, Товариство переглянуло виробничі процеси та з 02.01.2025 року затверджено редакцію 3 Інструкції «Санітарно-гігієнічні вимоги до автотранспорту та правила пакування і перевезення готових кулінарних виробів». Згідно з п. 7.1 Інструкції фасування готових кулінарних виробів здійснюється лише в оборотну тару, відповідно до умов договору із Замовником. В результаті оптимізації виробничих процесів, Товариство постало перед потребою раціоналізації роботи штату, оскільки завантаженість працівників, раніше залучених до фасування кулінарних виробів суттєво знизилась, а, відтак, постала потреба у впровадженні для таких працівників режиму неповного робочого часу, без зміни посади, спеціальності чи кваліфікації. Отже, Товариством було прийнято Наказ №6-П від 17.02.2025 року «Про запровадження режиму неповного робочого часу для окремих працівників Виробничого відділу м. Луцьк», згідно з яким для 4 укладальників-пакувальників та одного кухонного робітника (позивача по справі) з 19.02.2025 року запроваджено режим неповного робочого часу із графіком з понеділка по п`ятницю тривалістю 2 годині в день з вихідним днем: субота та неділя. Зазначений Наказ № 6-П від 17.02.2025 року було оголошено працівникам, чиї умови праці зазнали змін, у т.ч., позивачці, а також було надано відповідні повідомлення про зміну істотних умов праці. Проте, як це визнає і сама позивачка, вона не погодилась працювати у змінених умовах, відтак, Наказом № 131-к/тр від 19.02.2025 року позивачка була звільнена з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Щодо позовних вимог про виплату втраченого заробітку, зазначають про те, що такого способу захисту, як «стягнення втраченого заробітку» КЗпП України не передбачає, а відтак, в задоволенні позову в цій частині також просили відмовити. Окрім цього, звернули увагу суду на те, що стороною позивача пропущено місячний строк звернення до суду. Так, зазначили, що позивач була ознайомлена з Наказом від 19.02.2025 року про її звільнення 19.02.2025 року, про що свідчить проставлений нею власноручний підпис, а позовна була подана нею 24 березня 2025 року. Зазначене є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. 01.07.2025 року представником відповідача подані до суду додаткові пояснення з наданням додаткових доказів (а.с.63-69 Том 1). В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. Додатково позивач пояснила, що з 04.07.2022 року працювала в ТОВ «Фуді-Кейтеринг» на посаді помічника кухара, виконувала функціональні обов`язки як кухара так і помічника кухара, зокрема: смажила відбивні, котлети, чистила та нарізала рибу тощо. За усними дорученнями керівництва також виконувала іншу роботу, зокрема: допомагала фасувати, пакувати кулінарні вироби, прибирати тощо. Окремо, в якихось посадових інструкціях чи інших внутрішніх документах відповідача: наказах, розпорядженнях тощо, це закріплено не було. Коли їй повідомили про зміну істотних умов праці та запровадження режиму неповного робочого часу 17.02.2025 року, для неї це було несподівано та неочікувано, оскільки, серед тих працівників, кому, окрім неї, було повідомлено про такі зміни, було ще чотири працівника, які займали посаду укладальника пакувальника, жодного працівника, який би працював на посаді кухонного робітника, які і вона, про зміну істотних умов праці повідомлено не було, що вона вважає незаконною вибірковістю з боку відповідача до неї, і аж ніяк це не є зміною істотних умов праці для неї. Отже, з посиланням на неправомірність її звільнення відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України, недоведеністю з боку відповідача наявності зміни істотних умов праці саме щодо неї, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача додатково пояснив, що позивачем не було пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки з наказом № 131-к/тр від 19.02.2025 року про припинення трудового договору з [PERSON] , позивача була ознайомлена того ж дня, 19.02.2025 року, до суду з позовом вона звернулася 20.03.2025 року, отже в останній день місячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представники відповідача: Шемет І.К., Матвійчук А.О., в судових засіданнях проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі, з підстав, викладених в відзиві на позовну заяву та в додаткових поясненнях від 01.07.2025 року. Додатково, представник відповідача Матвійчук А.О. пояснила про те, що станом на 01 січня 2025 року Товариство мало 4 клієнта, з якими було укладено договори про надання кейтерингових послуг. Із даного переліку, із трьома клієнтами договірні відносини заплановані до кінця 2025 року, однак, з четвертим клієнтом, яким був КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, договірні відносини були заплановані і тривали лише 1 місяць. При цьому, даному клієнту продукція постачалась в одноразовій герметичній тарі (запайці). Для обслуговування клієнта, КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, для фасування продукції в одноразову герметичну тару було задіяно ряд працівників ТОВ «Фуді-Кейтеринг», зокрема, й позивач. Додатково представник відповідача роз`яснила, що пакування в одноразову герметичну тару (запайку), що входило до обов`язків позивачки, здійснюється за допомогою спеціального апарату та вимагає одночасної роботи кількох осіб: хтось накладає їжу в одноразову тару із загальної ємності, інша особа працює безпосередньо з апаратом. Як наслідок, зупинення роботи навіть одного апарата, вивільняє не одну пару робочих рук, а щонайменше дві. Так, станом на 01.02.2025 року у виробничому відділі м. Луцьк було 9 штатних одиниць укладальників пакувальників, та 7 кухонних робітників, з них, 6 осіб, в тому числі й позивач, були зайняті, насамперед, фасуванням в одноразову герметичну тару (запайку). Оптимізація виробничих процесів тривала протягом січня початку лютого 2025 року. Товариство втримувало повну зайнятість таких працівників, раніше зайнятих саме запайкою, у зв`язку із завершенням співпраці за раніше укладеним договором UA-2025-01-03-006624-а (на термінове харчування пацієнтів у м. Луцьк протягом одного місяця) розглядаючи можливість відновити роботу в цьому напрямку, а також шляхом збільшення навантаження за іншими напрямами роботи згідно з їх робочими інструкціями: підтримання чистоти, участь в генеральному прибиранні, виконання інших доручень керівника. Однак, у лютому 2025 року стало очевидним, що завантаженість таких працівників (без операції фасування в запайку) не перевищує 25-30 % робочого часу. За таких обставин, відповідач не мав потреби саме вивільняти (звільняти) усіх працівників, дотичних до обслуговування КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, однак і залишитися незмінними їх умови роботи не могли, адже виробничі функції з фасування в одноразову тару були скасовані. Відтак, Товариство постало перед потребою оптимізації роботи частини штату харчоблоку і з 19.02.2025 року відобразило запроваджені зміни у штатному розписі: - укладальників пакувальників відповідно до Наказу Товариства № 6-П від 17.02.2025 року зменшено на три штатні одиниці (за рахунок впровадження режиму неповного робочого часу: 4 працівників по 0,25 ставки) та ще на одну штатну одиницю за рахунок вилучення вакансії, утвореної в результаті звільнення 17.02.2025 року зі угодою сторін [PERSON] ; - кухонних робітників відповідно до Наказу Товариства № 6-П від 17.02.2025 року зменшено на 0,75 ставки за рахунок впровадження режиму неповного робочого часу для [PERSON] . Проте, ніхто із зазначених працівників, для яких було запроваджено режим неповного робочого часу, у т.ч. позивачка, не погодилися продовжувати роботу на змінених умовах. Зазначила, що колишні умови праці не могли бути збережені, оскільки підприємство вимушено постійно удосконалювати свої виробничі процеси для підтримання конкурентоздатності та не може ані підтримувати збиткові підходи, ані стати заручником побажань окремих працівників, які не бажають жодних змін у своїй роботі. Таким чином, зазначає, що зміни в організації виробництва і праці Товариства підтверджуються Інструкціями «Санітарно-гігієнічні вимоги до автотранспорту та правила пакування і перевезення готових кулінарних виробів», проведеними змінами в штатному розписі та Наказом Товариства № 6-П від 17.02.2025 року «Про запровадження режиму неповного робочого часу». Джерело цих змін підтверджується Договорами з замовниками кейтерингових послуг та фактом припинення співпраці з КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради. Взаємозв`язок саме з цією ділянкою роботи позивачки підтверджується посадовою інструкцією та службовою запискою начальника відділу Виробничого відділу Товариства Н.Малаховської. Отже, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Окрім цього, наполягали на пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, який розпочався на наступний день після ознайомлення позивача із наказом про припинення трудового договору з нею, тобто з 20.02.2025 року, та закінчився 19.03.2025 року. Тоді як позов до суду на поштове відділення позивачем здано 20.03.2025 року, з пропуском одного дня, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що 04.07.2022 року позивача було прийнято на роботу у Виробничий відділ м. Луцьк ТОВ «Фуді-Кейтеринг» на посаду кухонного робітника зі змінним графіком роботи (а.с. 43 Том 1). На підставі заяви [PERSON] від 17.07.2024 року її було встановлено з 18.07.2024 року 5-денний робочий графік з понеділка по п`ятницю (40 год/тиж.) з вихідними днями в суботу та неділю з посадовим окладом 11000,00 грн. (а.с.42). 17.02.2025 року [PERSON] було ознайомлено з Повідомленням про зміну істотних умов праці та запровадження режиму неповного робочого часу, відповідно до змісту якого зазначалось про те, що на товаристві наказом №6-П від 17.02.2025 року буде запроваджено для окремих працівників з 19.02.2025 року режим неповного робочого часу із графіком роботи з понеділка по п`ятницю тривалістю 2 години в день, з вихідними днями субота та неділя. Також повідомлялось, що після запровадження даного режиму, оплата праці буде проводитися пропорційно відпрацьованому часу (тобто за 2 години в день). У зв`язку із цим їй було запропоновано подати відповідну заяву про її згоду на такий режим робочого часу (а.с. 10 Том 1). Від отримання даного Повідомлення [PERSON] відмовилась, про що було складено Акт від 18.02.2025 року (а.с. 39 Том 1). Окрім цього, [PERSON] було ознайомлено з Наказом № 6-П від 17.02.2025 року «Про запровадження режиму неповного робочого часу для окремих працівників Виробничого відділу м. Луцьк» згідно з яким для 4 укладальників-пакувальників та одного кухонного робітника (позивача по справі) з 19.02.2025 року запроваджено режим неповного робочого часу із графіком з понеділка по п`ятницю тривалістю 2 годині в день з вихідним днем: субота та неділя. Підставою прийняття такого Наказу зазначено «у зв`язку з істотними змінами в технологічних процесах, зокрема, припинення практики пакування їжі в одноразову тару повідомлено, що у Товаристві наразі відсутня виробнича потреба у наявній кількості працівників та робочих годин,

Outcome: approved