Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2020 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 21.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів відсутня. 25 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У другому шлюбі у позивача народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що на утриманні [PERSON] знаходяться двоє малолітніх дітей, його матеріальний та сімейний стан змінився, матеріальне становище значно погіршилося і він фактично не має змоги сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі визначеному судом. Крім того, дружина позивача [PERSON] з 11.03.2022 року по 24.01.2027 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином на даний час на утриманні позивача перебуває три особи. Згідно довідки ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН» від 20.05.2025 року, доходи [PERSON] за листопад 2024 року по травень 2025 року становлять 143 448 грн., 21 коп. На підставі вищевикладеного, просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача в наданому відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначила, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, а позивач не бере участі у фінансуванні її потреб поза сплатою аліментів. Витрати на дитину включають витрати на освіту, медичні послуги, харчування, одяг, гігієну, житло, комунальні послуги, додаткові освітні заняття, тощо. Дитина перебуває на обліку КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Лозівської міської ради Харківської області, як особа з особливими освітніми потребами з квітня 2024 року. Дитина має висновки щодо особливих освітніх потреб, що потребує додаткових зусиль та витрат з боку відповідача. На утриманні відповідача перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , який також потребує належних умов для навчання, розвитку та соціалізації. Крім забезпечення базових потреб дітей, на [PERSON] покладено обов`язок з оплати комунальних послуг, утримання житла, придбання одягу, взуття, ліків, витрат на харчування, тощо. У сукупності все це становить значне фінансове навантаження. Доходи позивача значно перевищують доходи відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. . Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.02.2024. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2020 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 21.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 25.11.2023 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 25.11.2023. Від шлюбу з [PERSON] позивач має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.05.2022; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.02.2024. Як вбачається з довідки № 03/53 від 28.05.2025, дружина позивача [PERSON] з 11.03.2022 по 24.01.2027 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку. Згідно довідки про доходи від 26.05.2025, позивач [PERSON] працює на посаді водія навантажувача у ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН», загальна сума доходу за період з листопада 2024 року по квітень 2025 року без урахування аліментів становить 143448 гривень 21 копійка. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24), від 31 липня 2024 року у справі № 278/2599/23 (провадження № 61-2222св24). Ураховуючи зміст\~статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аліменти у новому розмірі мають сплачуватись з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідне роз`яснення міститься у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також зазначену правову позицію наразі підтримує Верховний Суд у своїх правових висновках, зокрема, в постановах від 30 жовтня 2019 року в справі № 462/4973/15-ц, від 16 серпня 2018 року у справі № 583/1454/17, від 31 липня 2019 року в справі № 725/1490/17. Відповідно до частини 1статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2020 при визначення розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню, суд врахував, зокрема те, що відповідач є працездатним. Рішення було ухвалено при заочному розгляді справи, будь-яких довідок щодо конкретного розміру доходу відповідача позивачем не надавалось, судом не витребовувалась. Після ухвалення цього рішення і станом на теперішній час в житті відповідача відбулися зміни. З 25.11.2023 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у позивача народилися та стали перебувати на його утриманні ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що у позивача на даний час змінився, як матеріальний так і сімейний стан. Відповідачем, яка заперечує зменшення розміру аліментів, суду не надано відомостей, що з часу ухвалення рішення суду від 12.06.2020 і станом на час розгляду цієї справи дохід відповідача збільшився або що його матеріальне становище вказує на можливість і в подальшому сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини доходу. З огляду на те, що при визначення майнового стану відповідача суд у рішенні від 12.06.2020 врахував лише той факт, що відповідач є працездатним, будь-яких довідок щодо конкретного розміру доходу відповідача позивачем не надавалось, і судом не витребовувалось, а на теперішній час у позивача з?явився додатково обов`язок утримувати ще двох дітей, при цьому суд бере до уваги, що дружина позивача не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку, і що відповідач не надав доказів покращення матеріального стану відповідача, а тому, суд вважає за доцільне вказати, що залишення розміру аліментів на одну дитину не може бути компенсовано за рахунок інтересів інших дітей, і доходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на дитину. Однак суд, враховуючи зміну сімейного стану позивача , наявність у нього інших осіб на утриманні, його матеріальний стан і стан здоров`я дитини, необхідність у коштах для утримання дитини в нинішніх життєвих обставинах вважає , що майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 1/8 частка від його заробітку доходу щомісячно і це не призведе до значного погіршення майнового стану новоствореної сім`ї позивача. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи сімейне і матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працює на посаді водія навантажувача ТОВ «ВІК «ХАТЛАЙН», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення аліментів\~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Суд не приймає аргументи представника відповідача щодо значного перевищення доходів позивача порівняно з доходами відповідача як підставу для залишення розміру аліментів у незмінному стані, оскільки обов`язок батьків утримувати дітей є рівний. Щодо посилань представника відповідача про перебування на утримані відповідача іншої дитини, батьком якої позивач не є, то суд зазначає, що позивач щодо цієї дитини обов`язку її утримання не несе, і відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом до батька дитини, якщо інтереси цієї дитини порушуються. Щодо доводів представника відповідача про те, що дитина перебуває на обліку КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Лозівської міської ради Харківської області, як особа з особливими освітніми потребами з квітня 2024 року та потребує додаткових витрат, суд зазначає, що відповідно до вимог\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що не позбавляє відповідача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial