Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Скляров Сергій Дмитрович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , 1937 року народження. Після його смерті на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишилася недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя. 04 лютого 2022 року нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. була заведена спадкова справа №30/2022, номер у Спадковому реєстрі 69093698. Відповідно до відповіді на запит нотаріуса щодо розміру недотриманих пенсійних виплат [PERSON] , 1937 року народження, їх розмір за період 20.03.2019 по 31.10.2021 складає 136589 грн. 35 коп. В подальшому, у зв`язку з припиненням нотаріальної діяльності по Краматорському районному нотаріальному округу Донецької області [PERSON] спадкова справа була передана приватному нотаріусу Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., 05 вересня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 136589 гривень 35 коп. за період з 20.03.2019 року по 31.10.2021 року, яка належала [PERSON] 05.09.2024 року позивачем було надано відповідачу заяву про виплату недоотриманих пенсійних виплат [PERSON] з усіма необхідними документами, але виплати не були здійснені. На адвокатський запит представника позивача до відповідача щодо підстав несплати позивачу недотриманої пенсії [PERSON] від 09.03.2025 року, відповідачем було повідомлено, що померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії, розрахованої згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мав статус внутрішньо переміщеної особи. Зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер має право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії з усіма необхідними документами. Отже, сума недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] визначена відповідно до ст. 46 Закону №1058 за період з 04.09.2021 по 31.10.2021. Також відповідач повідомив, що нараховані кошти обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2025 року для виплати на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. На час подачі позовної заяви виплата недоотриманих пенсійних виплат [PERSON] ,1937 року народження, за період з 20.03.2019 по 31.10.2021 позивачу не була здійснена, а залишок нарахованої та невиплаченої суми недоотриманих пенсійних виплат [PERSON] станом на день подачі позову складає 136589 гривень 35 коп. Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу спадщини у вигляді недоотриманих пенсійних виплат за період з 20.03.2019 по 31.10.2021 у розмірі 136589,35 грн згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є протиправними, а тому просить стягнути з відповідача відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4466, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1365 грн. 89 коп. 26 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, за матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Бахмут як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. [PERSON] особисто за життя до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.11.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про \~ \~ \~ \~ право на спадщину, де спадковим \~ \~ \~ \~ майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У \~ \~ \~ \~випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органиПенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону №1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 05.09.2024 [PERSON] надала заяву № 6122 на виплату недоотриманої пенсії за \~ \~ \~ \~ померлого [INFO] [PERSON] . За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю [PERSON] у \~ \~ \~ \~ сумі 9575,72грн за період з 20.03.2019 по 31.10.2021 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Таким чином, зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2025 року. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на сьогодні не затверджено. Отже, виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для \~ \~ \~ \~ здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №1165. Водночас зазначено, що пенсія за життя [PERSON] за період \~ \~ \~ \~з 20 березня 2019 року по 03 вересня 2021 року не нараховувалась. Ухвалою суду від 21 травня 2025 відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20 серпня 2025 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 25.09.2025. Позивач, [PERSON] та її представник адвокат Скляров С.Д. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні вимог наполягають. Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутність представника управління. Разом з тим, в матеріалах справи є відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2022 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Гороховатка, Борівського району, Харківської області, Україна, помер [INFO] , у віці 84 років в м. Горлівка, Микитівського району Донецької області, Україна. Після його смерті станом на [INFO] залишились недоотримані ним пенсійні виплати за життя в розмірі 136 589,35 грн. за період з 20.03.2019 року по 31.10.2021 року, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.06.2022 року № 0500-1511-8/39447. Разом з тим, у вказаній відповіді зазначено, що сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день смерті. У разі відсутності членів сім`ї, або не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Документом, що підтверджує статус спадкоємця, є свідоцтво про право на спадщину. Для отримання недоотриманих пенсійних виплат у зв`язку зі смертю пенсіонера заявник звертається до органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами, що долучаються до пенсійної справи і на підставі яких оформлюється розпорядження про виплату недоотриманої пенсії. Розмір суми недоотриманої пенсії може зменшуватись в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим Свідоцтвом про право на спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком О.В., від 05 вересня 2024 року та зареєстрованого в реєстрі за №4466, вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії у розмірі 136589,35 грн., належної спадкодавцю на підставі повідомлення відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1511-8/39447 від 01 червня 2022 року. Вказане свідоцтво було зареєстровано в Спадковому реєстрі 05 вересня 2024, що підтверджується відповідним витягом № 78231826 від 05.09.2024 року. На адвокатський запит представника позивача до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії позивачу від 14.03.2025 року, відповідачем було повідомлено, що 05 вересня 2024 року [PERSON] надала заяву № 6122 на виплату недоотриманої пенсії за померлого [INFO] [PERSON] , який перебував на обліку в Головному управління як отримувач пенсії, розрахованої згідно із Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мав статус внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер має право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії з усіма необхідними документами. Отже, Сума недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] визначена відповідно до ст. 46 Закону України № 1058 за період з 20.03.2019 по 31.10.2021 року. Нараховані кошти обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2025 року для виплати на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно вимог до ч. 1 ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовідносини у сфері спадкування регулюються нормами глави 84 ЦК України. Так, положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, за нормами ст. 1217 ЦК України. До складу спадщини, як встановлено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Бахмут, як отримувач пенсії за віком довічно, маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікованаЗаконом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її батька [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , в розмірі 136589,35 грн., яка була нарахована спадкодавцю згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.06.2022 за № 0500-1511-8/39447. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у вищевказаній вказаній довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надісланій відповідачем на запит державного нотаріуса, зазначено, що вказана сума недоотриманої пенсії в розмірі 136589,35 грн., розрахована за період з 20.03.2019 по 31.10.2021 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Таким чином, відповідачем сума недоотриманої пенсії за життя [PERSON] при наданні інформації державному нотаріусу на його запит з метою видачі позивачу, як спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, розрахована згідно ч. 1 ст. 46 Закону № 1058. \~ \~ \~ \~ \~Разом з тим, заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину та становить 136589,35 грн. за період з 20.03.2019 по 31.10.2021. Суд критично оцінює доводи відповідача щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону № 1058 з огляду на наступне. За нормою ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Отже, суд вважає доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, безпідставними, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Враховуючи викладене\~вище,\~суд вважає,\~що вказані\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача недоотриманої\~пенсії батька\~позивача в\~порядку спадкування\~за законом\~після його\~смерті,\~згідно свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 05\~вересня 2024,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 4466,\~підлягають судовому\~захисту способом\~примусового виконання\~обов`язку\~в натурі,\~тобто стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено в абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме: внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Статтею 2 цього Закону встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі Європейський суд з прав людини\~зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Таким чином, суд критично оцінює посилання відповідача, що померлий із власної вини за життя не отримував належні йому пенсійні виплати. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася, але не була виплачена. З огляду на викладене, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно -пенсію призначену за віком свого батька [PERSON] , приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 1365 грн. 89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved