Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: 1.Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів доходів щомісячно з моменту звернення до суду з даним позовом до досягнення кожної дитини вісімнадцятирічного віку; 2.Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно до моменту звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 27 липня 2016 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2017 року, виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1294. Від шлюбних відносин у них є троє малолітніх дітей, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.04.2014 року, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.2016 року, син [PERSON] , [INFO] , шо підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2018 року. Крім того, старша донька [PERSON] , [INFO] , являється дитиною з інвалідністю, має діагноз OS-вроджену ваду розвитку, вітреоретинальний тяж, часткова плівкова катаракта, ОД-міопія сл.ст астигматизм, що підтверджується Медичними висновками № 24 та № 102 на дитину - інваліда з дитинства від 20.03.2023 року і від 12.12.2024 року. Даний діагноз\~передбачає необхідність\~постійного підтримання зору дитини шляхом проведення необхідних лікувальних процедур на постійній основі, постійного прийому відповідних ліків, оскільки існує загроза повної втрати зору дівчинкою. Тобто, якщо не проводити лікувальних, профілактичних заходів, постійно не контролювати стан здоров`я очей, зір одразу погіршується та дитина повністю втрачає можливість бачити. Такі процедури потребують додаткового фінансування, додаткових витрат. З метою запобігання втрати зору неповнолітньою дитиною, проходження нею всіх необхідних медичних, профілактичних процедур, у зв`язку із необхідністю здійснення додаткових витрат на лікування дитини позивачка вважає за необхідне зобов`язати відповідача сплачувати додаткові кошти також на лікування доньки [PERSON] . Відповідач перебуває на військовій службі у Збройних силах України. Дітей відповідач протягом останніх 5-ти років матеріально не забезпечує, фінансово не підтримує. Позивачка працює,\~практично діти\~знаходяться лише\~на її\~утриманні. Відповідач участі у вихованні малолітніх дітей не приймає, матеріальної допомоги на постійній основі на їх утримання не надає. Діти проживають разом зі позивачкою, що підтверджується Актом на факт проживання від 01.07.2025 року, затвердженого Дачненським сільським головою, а також довідкою про склад сім`ї від 04.07.2025 року, виданою виконкомом Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області. Станом на сьогодні, відповідач не сплачує на утримання дітей нічого. Сторони не досягли жодних домовленостей, щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дітьми та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на їх утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдається, тому позивачка змушена звертатися до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, що він знаходиться на позиції і з`явитись до судового засідання не має можливості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~Конвенції ООН\~про права\~дітей від\~20\~листопада 1989\~року (ратифікована\~Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2017 року, виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1294 (а.с. 12). Від шлюбних відносин у сторін є троє малолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.04.2014 року (а.с. 13), донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.2016 року (а.с. 14), син [PERSON] , [INFO] , шо підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2018 року (а.с 14). Діти проживають разом зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом на факт проживання від 01.07.2025 року, затвердженого Дачненським сільським головою (а.с. 11), а також довідкою про склад сім`ї від 04.07.2025 року, виданою виконкомом Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області (а.с. 10). Статтею 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3\~ст. 181 вказаного Кодексу\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Ч. 1 ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приймаючи до уваги те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, при цьому відповідач не виконує свої обов`язки, встановлені\~ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що він зобов`язаний утримувати своїх малолітніх дітей та забезпечувати належний рівень їх життя. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідач має працездатний вік, доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я відповідача, або які б підтверджували знаходження на його утриманні непрацездатних осіб, або сплати аліментів іншим дітям суду не надано, а тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у зазначеному позивачкою розмірі. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення додаткових витрат на лікування малолітньої [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивачка, на обґрунтування своїх позовних вимог у частині стягнення додаткових витрат, надала докази того, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, має діагноз: OS вроджена вада розвитку, вітреоретинальний тяж, часткова плівкова катаракта; OD міопія слабкого ступеня, астигматизм, що підтверджується медичними висновками № 24 від 20.03.2023 року та № 102 від 12.12.2024 року про визнання дитини інвалідом з дитинства (а.с. 16-18). У позовній заяві позивачка зазначає, що встановлений у дитини діагноз потребує постійного підтримання зору шляхом проведення необхідних лікувальних та профілактичних процедур, а також постійного прийому лікарських засобів. У зв`язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 3000 грн щомісяця. Однак зазначені витрати позивачкою не підтверджені доказами, до матеріалів справи не долучено: квитанцій, чеків, рецептів лікарів чи інших документів, які б підтверджували фактичне понесення або необхідність понесення у майбутньому витрат на лікування дитини. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, саме на позивачку покладено обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки позивачкою не доведено наявність додаткових витрат на дитину, у цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору. Частиною 6\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к.

Outcome: partial