Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 32 538,33 грн., з яких: основний борг в сумі 26 878,43 грн. за період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2025 року (включно); 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1 363,78 грн.; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 4 296,12грн. Позов мотивовано тим, що починаючи з 01 квітня 2012 року позивач надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Однак, [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання з оплати отриманих послуг, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 26 878,43 грн. У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України позивачем\~ відповідачу було нараховано індекс інфляції та 3% річних. Ухвалою судді від 13 серпня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання надала заяву про визнання позовних вимог, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Обласне комунальне виробниче підприємство Дніпро-Кіровоград, відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Відповідачу було надано послуги з водопостачання та водовідведення споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] . Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались на суму 26 878,43 грн. за період 01 березня 2022 року по 31 травня 2025 року. У відповідності до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Дії сторін, а також укладений договір свідчать про те, що між ними виникли зобов`язання з надання послуг, в силу яких одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача складає 26 878,43 грн. Відповідно до вимог статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Положеннями статті 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженим в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною першою статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, пунктом l статті 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року, № 630 зобов`язано споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, окрім цього пунктом 1 частини другої стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне постачання та водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Окрім цього пунктом 1 частини другої стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне постачання та водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Позивач в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг в розмірі 26 878,43 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1363,78 грн.; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 4 296,12 грн., оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Водночас, за частиною першою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, оскільки відповідачем в повному обсязі визнано позов, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved