Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

10.07.2025 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС»» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 21 330 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2024 між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Смартфінанс» №3197821397-007769, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 5 000,00 грн шляхом перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] зі строком повернення до 30.04.2024 включно та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Відповідач свої зобов`язання погашати заборгованість відповідно до графіку не виконав. У зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 21 330,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 080,00 грн заборгованості за відсотками, 5 250,00 грн- заборгованість за послуги. Ухвалою суду від 02.09.2025 постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Казак М.В., просить в задоволенні позову відмовити, оскільки кредитний договір ним не укладався, електронним цифровим підписом не підписувався, грошові кошти не отримувались; договір позики є нікчемним, як такий, що укладений з порушенням вимог ч.1. ст.12 ЗУ «Про споживчий кредит»; має бути досліджений оригінал кредитного договору у відповідності до вимог ч.5 ст.100 ЦПК України. Визначені ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи за наведеними в заяві представника відповідача Казака М.В. мотивами відсутні. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, дійшов такого висновку. 02.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] укладено Договір позики «Смартфінанс» №3197821397-007769 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 11-15). Відповідно до пункту 2.1 Договору, позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 5 000,00 грн на умовах строковості, платності та поверненості, а позичальник, у встановлений цим договором строк на визначених умовах, зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування кредитом. Кредитні кошти надаються шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . За пунктом 2.2 Договору, строк кредитування за договором складає 120 календарних днів, позика має бути повернута у термін 30.04.2024 включно. Згідно пункту 2.3 Договору, за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 730 % річних протягом всього строку кредитування, що за базовим розміром складає 2.00 % від суми позики на день. Пунктом 2.4 Договору визначено комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням договору: за користування позикою у розмірі 0.5% за кожен день користування коштами, 3.00% одноразово за видачу позики, 35.00 грн одноразово за реєстрацію позичальника через систему віддаленої ідентифікації. За пунктом 2.6 Договору, орієнтовна загальна вартість позики для позичальника становить 19 250.00 грн. Додатком до Договору позики №3197821397-007769 від 02.01.2024, який є невід`ємною частиною договору, та підписаний відповідачем [PERSON] цифровим ідентифікатором «nv6SyV», встановлено графік платежів, обчислення загальної вартості позики та реальної річної відсоткової ставки, кількість, розмір та періодичність внесення позичальником платежів з повернення позики та сплати процентів за користування коштами, а також визначена загальна вартість позики для позичальника та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит. За цим графіком платежів, сума кредиту за договором -5 000,00 грн, чиста сума кредиту 19 250,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 120 (а.с. 16). Згідно з платіжним дорученням №3315 від 02.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» здійснила перерахунок коштів в сумі 4 850,00 грн (за мінусом комісії за видачу в розмірі 150 грн) на номер картки № [NUMBER] , призначення платежу: 716881050 надання позики згідно договору кредитування №3197821397-007769 від 02.01.2024, без ПДВ (а.с. 19). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, внесення проплат на повернення суми кредиту чи процентів не здійснювалося. Загальна сума заборгованості становить 21 330,00 грн і складається з 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 080,00 грн - борг за відсотками, 5 250,00 грн штраф (а.с. 20-21). Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем є відносинами, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч.1 ст.638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст.1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 02.10.2024 між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був направлений на номер телефону [NUMBER] [PERSON] , зазначений також у надісланих до суду заявах по справі. Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі та перерахував грошові кошти у сумі, визначеній договором на банківську карту відповідача, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором становить складається з тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісійних послуг. Вказаний розмір заборгованості нараховано правомірно відповідно до погоджених сторонами умов договору. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником. У матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості. При цьому суд враховує те, що процесуальний обов`язок, передбачений ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем не виконано та не надано доказів, які б підтверджували належність виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання. Представником відповідача не доведено належних обґрунтувань щодо невідповідності паперової копії долученого до позовної заяви оригіналу укладеного договору позики. Окрім цього, положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором №3197821397-007769 від 02.01.2024; порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в загальному розмірі 21 330,00 грн, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved