Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб нею та [PERSON] , який був зареєстрований Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №162 від 22 листопада 2024 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2024 року Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Позов мотивований тим, що 22 листопада 2024 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, який був зареєстрований Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №162 від 22 листопада 2024 року та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22 листопада 2024 року Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від спільного проживання у шлюбі діти у них не народжувалися. Протягом 2025 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з квітня 2025 року. Позивач зазначає, що за той період перебування у шлюбі, коли у них погіршилися шлюбні відносини, кожен з них мав протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили взаєморозуміння через різні характери та погляди на життя. Через постійні конфлікти, суперечки життя стало неможливим та нестерпним. [PERSON] вважає, що відповідач не хотів розуміти сутності проблем, які виникають у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та нею на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Він не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому це лише погіршить стан їхніх відносин та продовжить їх перебіг в часі. Вважає, що шлюб між ними давно є формальним, оскільки особисті відносини та спілкування між нею та відповідачем відсутні. Позивач вважає, що на даний момент подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя у них із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв`язку з наведеними позивач вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та\~відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 22 листопада 2024 року Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №162. За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України\~та ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження сім`ї є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, не клопотала про надання строку для примирення подружжя тощо, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем на даний час подружні стосунки припинені, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, за таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~111,\~112Сімейного КодексуУкраїни\~та

Outcome: approved