Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач ТОВ "КФ.ЮА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №000200318979 від 17.13.2020 у розмірі 14838,00 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.03.2020 між ТОВ "КФ.ЮА" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №000200318979. Сторони домовилися про порядок сплати процентів за договором та їх розмір. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. На виконання умов вказаного договору ТОВ «КФ.ЮА» надало в користування відповідачеві грошові кошти у розмірі 5 300,00 грн., що підтверджується актом про видачу грошових коштів. Натомість відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув кошти в порядку та у строки, встановлені договором, в результаті чого утворилася заборгованість. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за договором становить: заборгованість по тілу 5 300, 00 грн., інфляційне збільшення 2 060,05 грн. (за період 15.06.2020-23.02.2022), проценти 6 853,70 грн., 3% річних 624,25 (за період 01.04.2020-23.02.2022), що разом становить 14 838,00 грн. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 03.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача одночасно з подачею позову клопотав про розгляд справи без участі представника ТОВ "КФ.ЮА"; позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов або будь-якої іншої заяви чи клопотання на адресу суду не подавав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази доходить до такого висновку. ТОВ «КФ.ЮА» зареєстровано як фінансову установу, відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 11.04.2018 №541, за реєстраційним номером №13103751, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 11.04.2018. Відповідно до копії Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200318979 від 17.03.2020, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] , позивач надав відповідачу кошти в сумі 5 499, 00 грн., строк дії договору з 17.03.2020 по 12.09.2020 (п.п. 1, 4, 8 п. 5 договору). Сторони встановили розмір процентної ставки в розмірі 1 % в день (п.п. 11 п. 5 договору). Сторони погодилися, що строк дії договору, вказаний у п.п. 8) п. 5 договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати видачі кредиту (п.п. 4) п. 5 договору) до фактичної дати повернення кредиту, процентів за ставками визначеними у п.п. 11) та п.п. 12) п. 5 договору та інших нарахувань визначених договором та чинним законодавством України. Також сторони погодилися, що у випадку користування кредитом поза межами строку договору, вказаного у п.п. 8) п. 5 договору, умови щодо нарахування процентної ставки в день (п.п. 11) п. 5 договору ) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки в день визначений у п.п. 12) п. 5 договору. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку дії договору (п.п. 12) п. 5 договору), маються на увазі проценти у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування перерахування процентної ставки визначеної у п.п. 11) п. 5 договору на процентну ставку визначену у п.п. 12) п. 5 договору не є зміною істотних умов договору. Позивач також підписав Паспорт споживчого кредиту та Заяву про надання згоди на обробку персональних даних ТОВ «КФ.ЮА» від 17.03.2020. Відповідно до копії акту про видачу грошових коштів від 17.03.2020, підписаного сторонами, ТОВ «КФ.ЮА» надало [PERSON] кошти в сумі 5 300 грн, відповідно до кредитного договору №000200318979, що підтверджується фіскальним чеком видачі грошових коштів за формою № ФКЧ-2 №2 від 17.03.2020, який наданий клієнту. Згідно копії картки обліку виконання договору №000200318979 від 17.03.2020 станом на 21.06.2024, заборгованість [PERSON] за договором становить 14 838,00 гривні, з яких: 5300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2060,05 грн. інфляційного збільшення (за період 15.06.2020-23.02.2022), 6853,70 грн. процентів, 624,25 грн. 3% річних (за період 01.04.2020 - 23.02.2022). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець)передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України) Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Приписами ст. 615, 625, 611 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, з узгодженням істотних умов позики. Факт видачі відповідачу грошових коштів у сумі 5 499, 00 грн. підтверджується Актом про видачу грошових коштів від 17.03.2020, підписаним відповідачем. Таким чином, [PERSON] , підписуючи Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту погодився у письмовому вигляді з його умовами, наведеними у цьому договорі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.06.2024 у сумі 14838,00 грн., з яких: 5300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2060,05 грн. інфляційного збільшення (за період 15.06.2020-23.02.2022), 6853,70 грн. процентів, 624,25 грн. 3% річних (за період 01.04.2020 - 23.02.2022), які слід стягнути на користь позивача. Суд приймає розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача та вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суми, які підлягають стягненню, в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, а також звертає увагу на те, що від відповідача не було надано суду будь-яких доказів на спростування доводів та розрахунків позивача. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов укладеного договору, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved