Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

АТ «Універсал Банк» (далі-позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.05.2022 року у розмірі 55 854,98 грн., а також судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що monobank це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету заяву до Договору про надання банківських послуг від 26.05.2022. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась з тим, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору про надання банківських послуг від 26.05.2022, станом на 11.05.2025 утворилася заборгованість у розмірі 55854,98 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 55854,98 грн., заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн., та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 0,00 грн. У зв`язку з чим, представник позивача, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 28.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що визнає зобов`язання за кредитним договором. Заборгованість, за її словами, виникла у зв`язку з складним матеріальним становищем, і на даний час вона не має можливості погасити борг у повному обсязі. Також зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, її дохід складається виключно з державної допомоги та аліментів на старшу дитину. Крім того, повідомила, що її чоловік проходить військову службу, у зв`язку з цим фінансове забезпечення сім`ї є обмеженим. Вказала, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 1, 2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», сім`ї військовослужбовців користуються особливим правовим захистом і державою передбачені гарантії неприпустимості позбавлення їх мінімально необхідного доходу. Посилаючись на викладене, відповідач просила суд врахувати її матеріальне становище та відмовити у задоволенні позову в частині одноразового стягнення усієї суми боргу, а в разі задоволення позову - надати розстрочку виконання рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] 26.05.2022 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank» в АТ «Універсал Банк», відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я. У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, отже зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.05.2022 станом на 11.05.2025 становить 55854,98 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 55854,98 грн., заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн., та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 0,00 грн. За правилами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір). За приписом ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це закріплено положеннями ст. 629 ЦК України. Згідно зі ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.05.2022 в сумі 55854,98 грн. Посилання відповідача щодо неможливості сплати боргу через своє скрутне матеріальне становище та відсутність доходів суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до положень ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, скрутне матеріальне становище не звільняє особу від виконання обов`язку повернення кредиту. Відтак, вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними та не приймає до уваги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмір 3028,00 грн. Щодо прохання відповідача, в разі задоволення позову - надати розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України). При цьому, в силу приписів ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З аналізу вищевказаної норми процесуального права вбачається, що відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявності підстав, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. У рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. Водночас, звертаючись до суду із проханням про розстрочення виконання рішення заявником не надано жодного доказу на підтвердження наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Суд зауважує, що матеріальний стан відповідача не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10). На підтвердження скрутного матеріального становища відповідач надала свідоцтво про шлюб та окремі копії сторінок з військового квитка. Водночас, з наданих копій не вбачається, кому саме належить військовий квиток, з якого вони зроблені, що унеможливлює належну ідентифікацію особи. Таким чином, відповідачем не доведено належним чином ані факт перебування її чоловіка на військовій службі та участі у виконанні бойових завдань, ані обставин, що підтверджують її скрутне матеріальне становище на момент розгляду справи, які б перешкоджали належному виконанню нею рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим. Будь-яких інших доказів на підтвердження скрутного фінансового стану відповідачем до суду не надано. Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що заявником не надано жодних доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через майновий стан заявника. Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідачем не підтверджено існування виключних обставин, що істотно ускладнять виконання рішення або зроблять його неможливим, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, у зв`язку з чим, враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, зважаючи на встановлені вище обставини, дійшов висновку, що прохання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved