Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.05.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] було укладено угоду № С-609-004869-18-980 (надалі - кредитний договір). Відповідно до розділу 3 кредитного договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7 000 грн. Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних. На виконання умов вищевказаного договору товариство свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. В подальшому, 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 25.03.2024 року Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» назву товариства було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Таким чином ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № С-609-004869-18-980 від 21.05.2018 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 24.01.2025 року складає 24 458,27 грн, з яких: 8 392 грн - заборгованість за основним боргом, 16 066, 27 грн - заборгованість за відсотками. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути дану суму заборгованості з відповідача, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2025 року справу 761/3523/25 направлено за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за своєї відсутності до суду не подала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 21.05.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді угоди № С-609-004869-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Укладаючи кредитний договір, сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку, із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 5 договору). За умовами кредитного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня (надалі - рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебето-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку Master Card (надалі - кредитна картка). Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 7 900 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Встановлено також, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою по поточному рахунку позичальника. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов договору, оскільки позивачем доведено факт надання кредитором грошових коштів відповідачу, який в свою чергу взяв на себе зобов`язання повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. У той же час відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 25.07.2023 року. Останній платіж/зарахування здійснено відповідачем (поповнено поточний рахунок) 18.10.2019 року на суму 1 386 грн. Станом на січень 2025 року заборгованість відповідача становить 24 458,27 грн, із яких: 8 392 грн - заборгованість за основним боргом; 16 066,27 грн - заборгованість за відсотками. Суд враховує те, що відповідач не спростувала розміру нарахованої суми заборгованості, не надала контррозрахунку щодо нарахування відсотків за таким кредитним договором, як і не довела виконання належним чином своїх грошових зобов`язань перед банком. Крім того, судом встановлено, що 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 458,27 грн, з яких 8 392,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 066,27 грн - сума заборгованості за відсотками. Проведення оплати за Договором факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 ТОВ «Свеа Фінанс» підтверджено платіжною інструкцією № 9217 від 26.07.2023 року на суму 11 963 508, 00 грн. 25.03.2024 року Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» назву товариства було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Так, згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Отже, до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-609-004869-18-980 від 21.05.2018 року у розмірі 24 458,27 грн, з яких 8 392,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 066,27 грн - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості, розмір якої підтверджено наданими позивачем доказами та відповідачем не спростовано, а саме заборгованості у загальному розмірі 24 458,27 грн. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надала, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, позивачем доведено неналежне виконання відповідачем умов договору та наявність заборгованості, що стороною відповідача спростовано не було, а відтак суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. В зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved