Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

04.06.2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~Нікопольського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області із\~зазначеним вище\~позовомпро визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за згаданою вище адресою, та житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя [PERSON] не склав, а тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги є позивач та дружина померлого [PERSON] , яка відмовилась від своєї частки спадщини на користь [PERSON] . Спадщину після смерті батька позивач прийняв вчасно, звернувшись до приватного нотаріуса Журби Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документу на будинок [ADDRESS] . З цих підстав позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку та змушений звернутись до суду із даним позовом, просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька. Ухвалою про відкриття провадження від 23.06.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.34-35). Ухвалою суду від 23.06.2025 року у приватного нотаріуса Журби Р.В. витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.36-37). Сторони в судове засідання не з`явились. 22.09.2025 року до канцелярії суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.74). 22.09.2025 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.75). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Згідно ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України позивач може\~відмовитися\~від\~позову,\~ а\~відповідач \~-\~визнати\~позов\~на будь-якій\~ стадії\~ провадження\~ у справі,\~зазначивши \~про\~це в \~заяві\~ по\~ суті справи\~або\~в\~окремій письмовій\~ заяві.\~ У\~разі\~визнання відповідачем \~позову, \~суд\~ за наявності\~для\~того\~законних підстав,\~ухвалює\~рішення\~про задоволення\~позову.\~ Якщо\~визнання\~відповідачем позову \~суперечить \~закону \~або порушує \~права,\~свободи\~ чи\~інтереси інших \~осіб, \~суд\~ постановляє \~ухвалу про\~ відмову \~у \~прийнятті визнання\~відповідачем\~позову\~і продовжує\~судовий\~розгляд. Згідно ч.3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено\~судом,\~ [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.6). До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.05.2004 року (а.с.11), та житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , побудованого до 05.08.1992 року. Частина \~2\~ст.\~1223\~ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування має відбуватись за законом. Згідно приписів ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), та дружина померлого [PERSON] , що підтверджується наданим свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька в порядку спадкування за законом. Приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Журбою Р.В. зареєстровано спадкову справу № 5/2023, копія якої міститься в матеріалах даної справи (а.с.42-69). Згідно матеріалів спадкової справи, [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача (а.с.47). Позивач, в свою чергу, отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадку після смерті [PERSON] (а.с.66). Але постановою від 29.04.2025 року позивачу будо відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не надав правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Як вбачається з письмових матеріалів справи, в 1986 році [PERSON] отримав земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , про що свідчить Рішення виконавчого комітету Менжинської сільської ради № 73 від 15.10.1986 року (а.с.18). Згідно довідки від 12.11.1986 року, виданої відділом архітектури Виконавчого комітету Нікопольської районної ради народних депутатів, [PERSON] було надано земельну ділянку під будівництво та отримано будівельний паспорт (проект забудови) (а.с.19). Розпочате будівництво житлового будинку в 1991 році було завершено і за його результатом проведено технічну інвентаризацію з виготовленням технічного паспорту на житловий будинок від 14.10.2003 року (а.с.12-15). Побудований [PERSON] житловий будинок не був оформлений належним чином і правовстановлюючий документ не отриманий, оскільки він вважав, що технічний паспорт на житловий будинок і є тим документом, який свідчить на користь його права власності. Згідно відповіді КП «Нікопольське РБТІ» ДОР» від 27.05.2025 року за № 567, була зазначена наступна інформація, що за замовленням [PERSON] була проведена технічна інвентаризація житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , але право власності за [PERSON] так і не було зареєстровано (а.с.24). Крім того, з довідки № 105 від 29.04.2025 року вбачається реєстрація права власності іншого житлового будинку за цією адресою за іншим власником - [PERSON] (а.с.25). З огляду на це, позивач вважає, що зазначений номер [ADDRESS] був наданий іншому об`єкту нерухомого майна і зареєстрований в реєстрі речових прав, у зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час не реєстрував своє право власності на збудований житловий будинок. Інший житловий будинок, власником якого є [PERSON] , знаходиться поруч з будинком [PERSON] і ці будинки мають спільну межу земельних ділянок, тобто є сусідами. З метою уникнення дублювання нумерації будинків та приведення у відповідність нумерації по цій вулиці позивач звернувся до Покровської сільської ради щодо присвоєння нової адреси спадковому будинку. Згідно рішення виконавчого комітету Покровської сільської ради №179 від 21.05.2025 року, житловому будинку побудованому [PERSON] , присвоєно нову адресу: [ADDRESS] (а.с.16). А отже, з огляду на викладене вище суд вважає, що письмовими доказами підтверджено той факт, що спадковий будинок був побудований [PERSON] , згідно діючих норм та порядку, які діяли на той час. Він здійснив забудову на земельній ділянці, яка була виділена йому під будівництво житлового будинку згідно рішення виконкому та будівельного паспорту. Пізніше за його замовленням проведено технічну інвентаризацію будинку (технічний висновок) і отримано техпаспорт на житловий будинок від 14.10.2003 року, де зазначені його технічні характеристики і рік самої побудови житлового будинку 1991 рік (до 5 серпня 1992 року), а отже даний будинок з надвірними будівлями входить до спадщини [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права, визначений п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України визнання права. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно ст.ст.1220-1221,1223\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене вище, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька за законом, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно він позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Факт належності спадкового будинку померлому підтверджено документально в рамках розгляду даної справи, а отже, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved