Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

27.05.2025,\~ [PERSON] ,\~представником якої\~є адвокат,\~Задерей Олександр\~Віталійович,\~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~визначення місця\~проживання дитини\~та стягнення\~аліментів.\~ Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 15\~квітня 2015\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~зареєстрований відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Рахівського\~районного управління\~юстиції у\~Закарпатській області\~за актовим\~записом №\~37\~від 15\~квітня 2015\~року.\~За час\~перебування у\~шлюбі в\~них \~народилася донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка є\~малолітньою.\~Зазначає,\~що станом\~на сьогодні\~позивачка та\~відповідач проживають\~окремо та\~фактично припинили\~сімейні відносини.\~Усі спроби\~налагодити сімейні\~відносини були\~безуспішними.\~Причиною розпаду\~сім`ї\~є втрата\~почуттів кохання\~одне до\~одного,\~різність характерів\~та поглядів\~на сімейне\~життя,\~майбутнє,\~сімейні цінності,\~безпеку членів\~сім`ї,\~у зв`язку\~із чим\~у сім`ї\~перед фактичним\~припиненням сімейних\~відносин постійно\~виникали суперечки,\~які владнати\~не вдавалося,\~та які\~призводили лише\~до конфліктів\~та непорозумінь.\~Вважає,\~що шлюб\~існує лише\~формально,\~оскільки особисті\~відносини між\~ними уже\~тривалий час\~мають негативний\~характер.\~Продовжувати такі\~шлюбні відносини\~позивачка не\~бажає та\~вважає,\~що надання\~строку на\~примирення не\~виправить стан\~шлюбних відносин,\~оскільки вказані\~вище обставини\~продовжуються протягом\~тривалого часу.\~Спроби примирення\~в минулому\~не принесли\~жодних результатів,\~тому це\~лише погіршить\~стан їх\~відносин.\~Стверджує,\~що розподіл\~майна на\~даний час\~відсутній,\~вказане питання\~вони маю\~намір врегулювати\~у позасудовому\~порядку.\~Зазначає,\~що \~позивачка досягла\~усної домовленості\~з відповідачем\~про розірвання\~шлюбу,\~однак враховуючи,\~що від\~шлюбу вони\~мають неповнолітню\~доньку,\~змушені звернутися\~із позовом\~про розірвання\~шлюбу до\~суду.\~Щодо визначення\~місця проживання\~дитини,\~вони не\~дійшли згоди\~про місце\~проживання дитини.\~Вказує,\~що відповідач\~фактично наразі\~перебуває та\~проживає за\~кордоном.\~Після фактичного\~припинення шлюбних\~відносин донька,\~ [PERSON] ,\~проживає разом\~з позивачкою\~та перебуває\~на її\~утриманні.\~Позивачка та\~її донька,\~проживають за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Стверджує,\~що вона\~забезпечує доньку\~житлом,\~харчуванням,\~доглядом,\~дитина відвідує\~школу,\~має повноцінне\~виховання.\~Враховуючи зазначене,\~вважає за\~доцільне визначити\~місце проживання\~дитини разом\~з позивачкою.\~Щодо стягнення\~аліментів,\~зазначає,\~що наразі\~дитині виповнилося\~10\~років. Враховуючи, що малолітня донька, продовжує проживати з позивачкою (матір`ю) після припинення шлюбних відносин, а також економічну ситуацію в країні та рівень цін на продукти першої необхідності для забезпечення дитини, вважають за доцільне визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень на місяць. Враховуючи вищенаведене просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі ухвали суду від 30.05.2025, відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Призначино підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин, 01 липня 2025 року. 20.06.2025, відповідач, [PERSON] , надіслав на електронну адресу суду заяву підписану електронним-цифровим підписом, зміст якої зводиться до наступного. З позовною заявою та доданими до неї документами ознайомився. Просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. 01.07.2025 представник позивача, адвокат, Задерей Олександр Віталійович, надіслав до суду через систему "Електронний суд" клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Орган піки і піклування виконавчого комітету Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 01.07.2025, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області. Відкладено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин, 19 вересня 2025 року. 19.09.2025, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, представник [PERSON] , адвокат Задерей Олександр Віталійович, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області, Молдавчук М.В., 19.09.2025 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник служби у справах дітей Рахівської міської ради, у судове засідання не з`явився. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, при цьому, 20.06.2025, надіслав на електронну адресу суду заяву підписану електронним-цифровим підписом, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, а також підтверджується матеріалами справи. Таким чином, в наявності всі підстави для винесення рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень статті 206 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з його визнанням. Судом встановлено, що 15.04.2015 сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №37. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до\~ст.112 СК України,\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивачка, [PERSON] , у позовній заяві зазначила, що миритися з чоловіком за будь-яких обставин не бажає. Відповідач, [PERSON] , подав заяву, в якій позовні вимоги визнав. Надав згоду, в тому числі, і на розірвання шлюбу. Таким\~чином,\~враховуючи,\~що шлюб\~ [PERSON] \~та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та відповідача, порушує їх особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка, [PERSON] ,\~як\~ особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, не повідомила суду, яке прізвище вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд позбавлений можливості вирішувати таке. В силу вимог ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. \~ \~ \~ \~Отже, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Стосовно другої позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд зазначає наступне. Частинами 6, 8 ст.7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.1 ст.157 СК України). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує з обставин, якими позивачка обґрунтувала свій позов, вона вважає за доцільне після розірвання шлюбу із відповідачем, щоб дитина продовжувала проживати з нею і надалі, оскільки вони зареєстровані та проживають разом, позивачка забезпечує її харчуванням та доглядом, дитина відвідує школу та має повноцінне виховання. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Відповідач, [PERSON] , в надісланій 20.06.2025, на електронну адресу суду заяві підписаній електронним-цифровим підписом, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дитину [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з матір`ю. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить із наступного. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з обставин, якими позивачка обґрунтувала свій позов, малолітня донька продовжує проживати з нею після припинення шлюбних відносин з відповідачем та перебуває на її самостійному утримані, однак коштів на всі потреби не вистачає. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З вище наведеної норми Закону, випливає, що виключно позивачці [PERSON] , як одержувачу аліментів та особі на утриманні якої знаходиться дитина, надається право вибору, у який спосіб з відповідача, як платника аліментів будуть стягуватися аліменти: у твердій грошовій сумі, чи у частці від її доходу (заробітку). Більше того, у Сімейному кодексі України не зазначено в яких випадках суд повинен стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а коли у частці від доходу платника аліментів. При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачкою способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивачки. Суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , надіслав на електронну адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Аліменти на утримання дітей згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 27.05.2025 року. В силу п.1 ч.1ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст.192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги, що позивачка, при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 968,96 гривень. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Питання про відшкодування інших судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved