Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Адвокат Мукомел Л.А. звернулась в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 жовтня 2016 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 210, так як вони втратили почуття любові і поваги один до одного, шлюбні відносини не підтримують, інтересу до збереження сімейних відносин не мають. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подав. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2016 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 210, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14 жовтня 2016 року (а.с.14); мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05 липня 2017 року (а.с.15). Позивачка зареєстрована та проживає в м. Славута Шепетівського району Хмельницької області (а.с.11-13). Відповідач зареєстрований та проживає в с. Романіни Шепетівського району хмельницької області 9а.с.20). Отже, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, спору поділ майна та про місце проживання дитини між ними немає. Тому суд знаходить, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства (а.с.5), а отже звільнена від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Тому судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь держави.

Outcome: approved