Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

25 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її двоюрідна баба [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована одна. [PERSON] за життя заповіту не склала. До спадкового майна, що залишилось після померлої, належить право на земельну частку (пай) площею 6 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення їх меж в натурі (на місцевості) із земель КСП «ім. Леніна», с. Дроздівка. Позивач спадщину після [PERSON] прийняла. Коли ж позивач звернулися до нотаріуса з приводу оформлення права на спадщину на вказаний земельний пай, нотаріус відмовив їй, пославшись на відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 6,00 га в умовних кадастрових гектарах, по колишньому КСП «ім. Леніна», яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0097419, зареєстрованого 02.08.1996 за №418 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 24 вересня 2025 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П. в судове засідання не з`явився. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] , на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) із земель КСП «ім. Леніна», с. Дроздівка, Куликівського району Чернігівської області, площею 6,00 га, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії серії ЧН № 0097419, зареєстрований 02.08.1996 за №418 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року, яке набрало законної сили 17 червня 2025 року, окрім іншого, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] є двоюрідною онукою [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Дроздівка, Куликівського району, Чернігівської області (а.с.12-13). Згідно ч.\~5 ст.\~82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Позивач прийняв спадщину після померлої двоюрідної баби, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренку Є.П. на підставі якої було заведено спадкову справу 85/2025 (а.с. 23). Відомостей щодо інших осіб, які б мали право на спадщину після померлої [PERSON] , в тому числі на обов`язкову частку в спадщині, сторонами не надано. Отже, судом встановлено, що позивач єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після померлої [PERSON] . Постановою від 20.06.2025 нотаріус повідомив позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.10). За твердженням позивача оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0097419, зареєстрованого 02.08.1996 за №418 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданий [PERSON] було втрачено. Оголошення про втрату сертифікату серії ЧН №0247825 виданий на ім`я [PERSON] було розміщене в газеті «Поліська Правда» № 36 від 05.09.2024 (а.с. 14). Згідно інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0097419, зареєстрований 02.08.1996 в Книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №418, у розмірі 6,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення їх меж в натурі (на місцевості) з земель КСП ім. Леніна, с. Дроздівка, Куликівського району Чернігівської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН №0097419 [PERSON] до 01.01.2013 не видавався (а.с. 11). Надані докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, спадкоємець за законом та заповітом може успадкувати лише ті права та обов`язки, які мав спадкодавець на момент своєї смерті. Отже, за встановлених судом обставин, враховуючи, що померлій [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Леніна», позивач прийняла спадщину після її смерті, проте нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), суд вважає за можливе позов задовольнити. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved