Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 07 серпня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у сторін дітей немає. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри, наявність різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинені. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивачка просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою судді від 29 серпня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 07 серпня 2021 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Від шлюбу подружжя дітей не має, що підтверджується поясненнями сторін. Спільне життя [PERSON] і [PERSON] не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. Подружні відносини сторони припинили та категорично заперечують можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання сторін зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн 20 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved