Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

24.12.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, вякому просив визначити місце проживання їх спільної малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] з ним. Позовні вимоги він обґрунтовував наступним. З 01.03.2006 року позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони мають спільних дітей - [PERSON] [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.11.2024 року. З липня 2024 відповідачка спільно з малолітньою донькою проживає за межами території України і вони не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки. Вважає, що проживаючи за кордоном відповідачка не приділяє достатної уваги потребам дитини і не має можливості та бажання вкладатись у розвиток, навчання і благоустрій дитини. Запевняє, що відповідач нездатна забезпечити доньку матеріально і в даний час проживає на сімейні заощадження, які вона взяла без згоди позивача. Відсутність джерела доходу, освіти, професійних навичок, роботи у відповідача наражає дитину на небезпеку. Позивач впевнений у тому, що його повна опіка над донькою забезпечить її стабільне і безпечне дитинство, розвиток і становлення її особистості. За місцем проживання родини донька має власну кімнату у просторій квартирі у закритому ЖК, має безліч друзів, спілкування з якими для неї дуже важливе і розлука з ними приносить їй страждання. Також позивачем після початку повномасштабного вторгнення придбано будинок у м.Ужгород, де для доньки створені належні умови проживання. Через дії відповідача донька позбавлена можливості спілкуватись з родичами, рідними і близькими, а також собаками, до яких вона прив`язана. Проживання з позивачем буде позитивне для доньки, оскільки вона буде проживати звичне для неї життя, користуватись звичними речами, мати будь-яке дозвілля. Безвідповідальне ставлення відповідача до близьких може у будь-який момент вплинути на безпеку, життя і здоров`я доньки, за що позивач висловлює хвилювання як відповідальний і люблячий батько. Тривалий час батько не бачиться з донькою, але готовий особисто займатись її життям без участі відповідачки. Ухвалою суду від 13.02.2025 судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Зустрічній позовні вимоги обґрунтовані наступним. Ще до розірвання шлюбу [PERSON] спільно з донькою проживали окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Вони з відповідачем за зустрічним позовом не вели спільного господарства і побуту, не підтримували стосунків і шлюб носив формальний характер. Повномасштабне вторгнення РФ, ракетні обстріли, повітряні тривоги, перебої з електроенергією викликали у дитини постійне почуття тривоги і страху і мати прийняла рішення виїхати з донькою за межі території України. З того часу вони проживають у Туреччині в квартирі, що належить повнолітньому спільному сину сторін - [PERSON] . Донька має спокійне і безпечне оточення і є забезпеченою всім необхідним для нормального життя. Донька дистанційно навчається у приватній школі «Українсько-американський міжнародний ліцей «Меридіан» і є старанною та успішною ученицею. Також донька відвідує гуртки, танці, театральну студію, займається спортом, тобто соціалізувалась у суспільстві за новим місцем проживання. Мати приймає активну участь у житті доньки, піклується про її розвиток, стан здоров`я. Мати з донькою мають тісний психологічний зв`язок і гарні відносини. Позивачка в цей час не працює, однак має дохід від оренди належного їй майна і власні заощадження. Батько за час спільного проживання активної участі у житті доньки не брав, оскільки був зайнятий роботою і розвитком кар`єри. Після виїзду за кордон батько зупинив будь-яке матеріальне утримання дитини, що змусило позивачку звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Вважає, що первісний позов поданий не у зв`язку з бажанням бути з донькою, а з метою психологічного тиску на колишню дружину внаслідок неприязного ставлення до неї. У відзиві на первісний позов представником відповідачки висловлено прохання про залишення первісного позову без задоволення з мотивів, які викладені вище і обґрунтовують зустрічну позовну заяву. Відзив на зустрічний позову суду подано не було. У судовому засіданні позивач і його представник заявлені вимоги підтримали, просили первісний позов задовольнити. Відповідачка і її представник просили задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що проживання дитини з матір`ю за межами території України унеможливлює надання висновку з питань, порушених у позові. Справу просили розглянути за відсутності представника Служби, про що постановлено відповідну ухвалу суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, допитавши свідків, судом встановлено наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у цій справі. Батьки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2006 по момент набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.11.2024 про його розірвання. З 01.07.2024 [PERSON] постійно проживає за межами території України разом з матір`ю - [PERSON] . Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом було опитано у судовому засіданні малолітню [PERSON] , яка пояснила, що перед виїздом з України вони з батьком майже не спілкувались. Він виявляв бажання гуляти з нею, але без мами, чого вона не хотіла. Батьки часто сварились. Коли тато телефонував їй одного разу після виїзду до Туреччини, то образливо говорив про маму і старшого брата. Мама про тата ніколи не говорить нічого поганого і казала, що вона може спілкуватись з батьком коли захоче. Вона ( [PERSON] ) сама не дуже бажає спілкуватись з ним. Мама завжди опікала її і дбала про неї. У Туреччині вона ходить на танці, має нових друзів, навчається онлайн в українській школі. У неї гарні відносини з братом і його дівчиною. Свідок [PERSON] суду показала, що є хрещеною мамою [PERSON] . Її батьки рівноцінно вкладали сили у розвиток [PERSON] . [PERSON] - прекрасний батько, але вона вважає, що [PERSON] краще проживати з матір`ю. Свідок [PERSON] суду показав, що є другом родини [PERSON] . Вони товаришували сім`ями і у них ( [PERSON] ) була дуже гарна сім`я. Про конфлікти він дізнався пізніше, коли [PERSON] звернулась до нього за допомогою. Згодом він дізнався, що [PERSON] з донькою виїхали до [PERSON] , а згодом вони розлучились. Вважає, що дівчинці краще проживати з матір`ю. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] проживає з мамою близько 1 року, у них все добре. [PERSON] з батьком проживати не бажає. Сестра відвідувала школу онлайн, гуртки танців і малювання. Влітку сестра була у таборі. Їх матір має власні заощадження та отримує кошти від оренди майна, аліменти. [PERSON] дуже близька з матір`ю, вони постійно спілкуються. З батьком [PERSON] бажання спілкуватись не виявляла. Свідок [PERSON] суду показав, що тривалий час проживав у родині [PERSON] . [PERSON] більше завжди спілкувалась з матір`ю. Але маніпуляції з боку [PERSON] призводять до того, що дівчинка не бачить батьківської любові. Їх родина ніколи не бідувала, всі мали все бажане. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що її колишній чоловік ніколи не мав діалогу з дітьми. Він тиран і все життя принижував і ображав її та дітей. Після розірвання шлюбу колишній чоловік створює перешкоди у користуванні власністю, зокрема будинком у м.Ужгород. Вона ж все життя присвятила дітям. Бажає щоб донька проживала з нею, бо інакше це буде дуже травматично для неї (доньки). Свідок [PERSON] показала суду, що проживає у м.Ужгород і [PERSON] керівник її чоловіка. Коли його родина переїхала до [PERSON] , вони спілкувались. Повідомила, що [PERSON] дуже любила тата, завжди чекала на його приїзд. З мамою [PERSON] теж була близька. Дослідженими судом доказами підтверджено бажання [PERSON] , якій на момент розгляду справи вже виповнилось 12 років проживати з мамою - [PERSON] . Дівчинка задоволена своїм життям, навчається, займається у гуртках та секціях, має друзів за новим місцем проживанням. Будь-яких доказів, які б вказували на те, що проживання з маітр`ю поза межами території України понад рік негативно впливає на фізичний, психологічний стан дитини і її розвиток, судом не встановлено. Особиста прив`язаність доньки до матері була очевидною під час заслуховування її думки в судовому засіданні. З огляду на викладене, врахувавши інтереси малолітньої дитини, її вік, психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права на гармонійний розвиток та належне виховання, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на її виховання і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, враховуючи думку дитини, суд вважає правильним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю. При цьому суд враховує те, що батьком дитини не надано будь-яких доказів більшої особистої прихильності до нього порівняно з матір`ю, а також інших доказів чи доводів, які б дозволяли суду дійти висновку про те, що проживання з матір`ю будь-яким чином шкодить або може зашкодити інтересам чи безпеці дитини. Доводи, які викладені позивачем у позові, на думку суду сформовані внаслідок неприязнених відносин з колишньою дружиною, які виникли після розірвання шлюбу та конфліктних ситуацій між ними. В зв`язку з вищезазначеним, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: approved