Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з будинку. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В травні 2025 року позивач виявив, що на належний йому будинок накладена заборона відчуження, яка зареєстрована 27.06.2006 року за №3386714 реєстратором Баштанською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 181 від 31.10.1990 року Баштанського відділення ощадбанку №3154, при цьому власником даного будинку вказаний [PERSON] , який не має відношення до належного позивачу будинку. Отже заборона відчуження стосувалась іншого будинку та іншої особи. Проте вжиті заходи із заборони відчуження обмежують позивача в можливості розпорядження належним йому майном. На підставі викладеного позивач просив зняти заборону на відчуження з житлового будинку по [ADDRESS] . Від відповідача Баштанської міської ради Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та визнання позову. Від відповідача АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив, в якому відповідач вказав, що він є неналежним відповідачем, оскільки створений 31.12.1991 року, тобто після повідомлення, яке стало підставою для вжиття заходів із заборони відчуження, від 31.10.1990 року. Відповідач не має відношення до питань реєстрації обтяження права власності позивача. Позивач під час розгляду справи підтримав позов та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1986 року; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2025 року; копію архівної довідки від 28.05.2025 року; висновок про оцінку майна від 22.07.2025 року; копію технічного паспорту на будинок), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 30.09.1986 року є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконкому Баштанської міської ради народних депутатів від 15.02.1994 року №29 змінена нумерація будинку позивача з номеру 4 на номер 11. Позивач не може розпорядитись належним йому житлом, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься архівний запис від 27.06.2006 року про накладення заборони відчуження на будинок по [ADDRESS] , за повідомленням 181 від 31.10.1990 року Баштанського відділення ощадбанку №3154, при цьому власником даного будинку вказаний [PERSON] . Комплекс указаних обставин свідчить про те, що зареєстрована у відповідному реєстрі заборона на відчуження не стосується позивача та належного йому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому існування такої заборони є втручанням у здійснення позивачем його права власності на належне йому нерухоме майно, при цьому, з врахуванням відсутності особи, в інтересах, якої були вжиті відповідні заходи, таке втручання не є таким, яке є необхідним в демократичному суспільстві та не є пропорційним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки заборона відчуження належного позивачу майна не має під собою правових підстав та створює перешкоди позивачу в розпорядженні належним йому майном, позивач в праві вимагати усунення таких перешкод, що є підставою для задоволення позову. Що ж стосується відзиву відповідача АТ «Державний ощадний банк України» про те, що він не є належним відповідачем, оскільки він як юридична особа утворився пізніше складення повідомлення Баштанського відділення ощадбанку №3154, яке стало підставою для вжиття заходів із заборони відчуження, від 31.10.1990 року, то, на думку суду, цей факт в даній конкретній справі не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивач залучив до участі у справі всіх осіб, які б могли мати інтерес до даної справи, натомість в ході судового розгляду встановлено, що особа, в інтересах якої були свого часу вжиті заходи із заборони відчуження, на теперішній час відсутня, проте безпідставні обмеження в праві розпорядження майном позивача продовжують застосовуватись та позивач не має іншої можливості, окрім як в судовому порядку припинити відповідні обмеження. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2024 року по справі №333/8899/21, відповідно до якої у подібних справах щодо зняття заборони на відчуження майна, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, власник може звернутися із заявою про встановлення факту припинення обтяження, скасування відповідних обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вирішення такого питання можливе і в порядку окремого провадження, і в порядку позовного провадження. На підставі ст. 391 ЦК України та

Outcome: approved