Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] для подачі заяви приватному нотаріусу за місцем прийняття спадщини протягом одного місяця. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на майно, спадкоємцями за законом в рівних частках є дружина спадкодавця (матір позивача) - [PERSON] , позивач та відповідач. За життя батька були добрі сімейні стосунки, часто навідувались, підтримували батьків та радились при потребі. Такі ж стосунки залишились й після смерті батька, піклувалися про матір, яка після смерті батька, як діти, перебувала в глибокому душевному і моральному стражданні, а останні роки перед смертю хворіла. З метою зменшення таких страждань часто її навідували, надавали їй необхідну допомогу. Після смерті батька мати запропонувала своїм синам за її життя не вирішувати питання щодо спадкування майна, яке залишилось після батька, а щоб ми вирішували це питання після її смерті. Оскільки це викликало труднощі при оформленні, пов`язані із значними втратами, які необхідні були для лікування позивача. Поскільки на день смерті батька вона проживала з ним постійно, частка спадщини, що залишилась після його смерті, яку вона фактично прийняла перейшла до неї в порядку спадкування, а тому ми домовилися із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька не звертатись, а вирішити це питання після смерті матері, при відкритті всієї спадщини вцілому. На той час позивач страждав онкологічними та іншими хронічними хворобами (цукровий діабет, тахікардія серця, гіпертонічний криз), був визнаний інвалідом другої групи, що також вплинуло на душевні страждання матері, яка переживала за стан здоров`я сина, та по мірі можливості надавала грошову допомогу. Вважаючи таку укладену усну угоду між матір`ю, позивачем та відповідачем дійсною, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не звертались. [INFO] мати [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на те майно, яке вона фактично успадкувала після смерті батька. 01.10.2021 позивач, як спадкоємець за законом за місцем свого проживання звернувся до нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області для нотаріального посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті матері для її передачі приватному нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Дана заява за нотаріально посвідченим дорученням дружиною [PERSON] була передана приватному нотаріусу Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук Олені Дмитрівні, за місцем відкриття спадщини. При подачі даної заяви нотаріус повідомила дружині позивача, що мати все своє майно заповіла на ім`я брата (відповідача), тому позивач має право лише на частину майна (обов`язкову частку), яка б належала позивачу за законом, як спадкоємцеві першої черги. Що стосується майна, яке залишилося після смерті батька та яке успадкувала матір, вона відмовилася на користь брата (відповідача), про що нотаріус видала постанову про відмову у виданні свідоцтва про право на спадщину, яке відкрилося після смерті батька та фактично було прийнято матір`ю як дружиною. На дане майно, а саме за заповітом (08.12.2020), [PERSON] було видано свідоцтво на спадщину батька та на заповіт спадкового майна [PERSON] , [PERSON] були видані свідоцтва про спадщину (20.02.2015). Покійна матір та брат (відповідач) позивача не дотрималися умов домовленості на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька, поскільки вона як дружина, на день смерті постійно проживала з батьком і як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла належне батькове спадкове майно від якого вона відмовилась на користь [PERSON] . Після смерті матері відповідач припинив будь-яке спілкування з позивачем, а на неодноразове прохання позивача вирішити питання за добровільною письмовою згодою уникав будь-яких зустрічей та розмов. Виходячи з вищенаведеного та характеру взаємостосунків між позивачем, матір`ю та братом, за її життя, з якими позивач проживав окремо, ухиляння від будь-якого спілкування з відповідачем після смерті матері, його відмова добровільно вирішити даний спір та відмову подати письмову згоду частки спадкового майна від батька та знаючи, що позивач тривалий час важко хворіє онкологічною та іншими хронічними хворобами, визнаний інвалідом ІІ-ої групи, всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про перешкоду своєчасного звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Сукупність наведених обставин є поважними причинами, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку позивача, як спадкоємця, в результаті чого він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 08.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи. 31.10.2024 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 25/2014, заведена до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 29.11.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що жодних усних домовленостей сторін з матір`ю про розподіл спадщини не було. Мати сторін, [PERSON] , після смерті [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] від 07.04.2014 за № 63. Також, [PERSON] 08.12.2020 склала заповіт на відповідача. Вказаний заповіт свідчить про вільне волевиявлення матері позивача та відповідача зробити відповідне розпорядження на випадок її смерті. Після смерті свого чоловіка, [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь відповідача. Позивачем не було надано доказів неправомірних дій відповідача, перешкод в прийнятті спадщини. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 26.02.2025 підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 20.03.2025 [PERSON] подав до суду додаткові пояснення, я яких зазначив, що не мав змоги вчасно звернутися із заявою про спадщину та як хворів, має ІІ-у групу інвалідності, онкохворий. Не мав змоги звернутися із заявою про відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] приховав, що позивач є теж спадкоємцем. Свідків, на яких вказує [PERSON] позивач не знає, з ними не знайомий. Також зазначив, що з 2009 онкохворий, інвалід ІІ групи. Ухвалою суду від 30.06.2025 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Большакової Т.Б., від розгляду цивільної справи № 274/7792/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , з якого встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився в с. Райки, Бердичівського району, Житомирської області, батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] . З копії витребуваної судом спадкової справи № 25/2014 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця звернулися: [PERSON] , який подав заяву 07.04.2014 та [PERSON] , яка відмовилася від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка на користь сина [PERSON] . 07.02.2022 представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. від 07.02.2022 за № 26/02-31 позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини за померлим [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє його можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до наявних в справі медичних документів встановлено, що позивач 03.05.2022 та 9.12.2022 проходив комп`ютерну томографію у КНП Хмельницький обласний протипухлинний центр ХОР. Згідно виписки із історії хвороби №8965 відділення новоутворень органів травлення та заочеревинного простору [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 20.10.2021 по 05.11.2021. Відповідно до виписного епікризу Хмельницької обласної лікарні [PERSON] перебував на стаціонарному лікування у період з 14.04.2009 по 22.04.2009. Згідно з\~ виписним\~епікризом Хмельницької\~обласної лікарні\~ [PERSON] \~знаходився на\~стаціонарному лікування\~у період з 01.03.2012 по 12.03.2012. Відповідно до витягу з історії хвороби №1258 позивач перебував на стаціонарному лікуванні (КНП «ХОПЦ» ХОР Хіміотерапія) з 08.02.2022 по 10.02.2022. У цьому ж витягу зазначено про проведене лікування з 25.11.2021 - 29.11.2021, 22.12.2021 - 23.11.2021, 17.01.2022 - 19.01.2022, 8.02.2022 - 10.02.2022. Згідно з\~випискою КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Полонської міської об`єднаної територіальної громади" із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 25.02.2025, убачається, що за період спостереження систематично лікувався лікарем урологом 10.01.2014, 13.03.2014, 13.05.2014, 04.07.2014, 29.09.2014, 22.10.2014, 25.11.2014, 25.02.2015, 27.02.2015 (стаціонарне лікування), 11.03.2015, 21.04.2015, 30.06.2015, 27.08.2015, 23.09.2015, 18.12.2015, 27.07.2016, 10.06.2016, 21.04.2017, 27.07.2017, 18.12.2018, 29.11.2021, 15.08.2023, 26.07.2024, 30.08.2024, 30.10.2024, 23.01.2025 онкологом 12.02.2014, 30.05.2018, 14.03.2019, 26.04.2019, 01.09.2019, 03.04.2020, 25.10.2021 оперативне лікування і умовах "Хмельницького обласного протипухлинного центру", курси поліхіміотерапії (25.11.2021, 22.12.2021, 17.01.2022, 08.02.2022), 24.05.2023, 11.07.2023, 10.08.2023, 01.12.2023, 19.01.2024 ендокринологом - систематично щомісяця отримує інсулінотерапію, періодично стаціонарно (в т.ч. при амбулаторії на дому) травматологом з приводу гонартрозу 11.08.2023, 24.11.2023, 19.01.2024 неврологом 15.01.2019, 10.08.2023 стаціонарно при амбулаторії з приводу змішаної енцефалопатії постійно перебуває під наглядом сімейного лікаря. Відповідно до пенсійного посвідчення\~серії [NUMBER] , позивач отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загальне захворювання. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 20.12.2021 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.12.2021 за загальним захворюванням довічно. В судовому засіданні допитані свідки. Так свідок [PERSON] , дружина позивача, повідомила, що їй відомо, що батько помер у 2013 році, позивач не звертався до нотаріуса, бо хворів, а з 2022 перестав ходити. До нотакріуса зверталися післдя смерті матері і тоді нотаріус повідомив про батьківський пай. Також пояснила, що позивач був присутній на похованні і пересувався ногами. Завжди їздив на проводи, свята до матері. Питання спадщини виникло коли матеріально складно стало. Свідок [PERSON] , дочка позивача, повідомила, що дійсно батько не звертався вчасно із заявою про прийняття спадщини, оскільки хворів. Наразі самостійно не пересувається і це близько 5 років триває. Не пам`ятає і не відомо чи батько навідувався до своєї матері. [PERSON] , повідомила, що знає батьків сторін. Позивач був присутній на похоронах батька з родиною. Також був присутній і на 9, і на 40 днів, приїжджав до мами на проводи. Останній раз бачила на похоронах матері. Відомо, що неодноразово приїздив до матері. Також відомо, що померлий дав розпорядження все майно відповідачу, бо останній доглядав його. Свідок [PERSON] , повідогмила, що хнає сторін з дитинства, знаї їх батьків. Відомо що спочатку помер батько, а потім мама. Позивач був присутній на похоронах, потім приїжджав на поминки і на майже кожні проводи. Бачив, що до матері позивач навідувався то сам, то з дружиною. Був у 2021 на похоронах матері. Свідок [PERSON] , повідомила, що сторони є братами. Позивач проживав у Полонному. На похорони і батька, і матері він приїздив. Відомо, що батько сторін лежав у госпіталі відповідач його постійно відвідував. Коли забрав відповідач до себе матір, то з того часу не бачила позивача. Свідок [PERSON] , сусід відповідача, повідомив, що йому відомо, що позивач з дружиною був на похоронах батька, нормально пересувався. Після похорон навідував, приїжджав до матері на свята. Був на похоронах матері. Про хворобу позивача свідку нічого не відомо. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі № 626/274/22, від 10.07.2024 у справі № 522/13476/23. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Так, визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] тривав з 14.10.2013 по 14.04.2014. Оцінюючи надані позивачем докази, як на підставу поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, суд звертає увагу, що із долученої виписки із медичної\~карти амбулаторного\~(стаціонарного)\~хворого [PERSON] \~від 25.02.2025,\~ вбачається, що позивач в шестимісячний період необхідний для подачі заяви про прийняття спадщини\~\~(з 14.10.2013 по 14.04.2014) 10.01.2014 та 13.03.2014 проходив лікування, а не перебував на стаціонарному лікуванні, отже останньому ніщо не заважало звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при тому, що він відвідував КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Полонської міської об`єднаної територіальної громади", та\~\~мав можливість звернутися у вказаний період і до нотаріуса для подачі відповідної заяви про прийняття спадщини. Однак вказаних дій не вчинив.\~\~ Та обставина, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи сама по собі не може однозначно свідчити про об`єктивну неможливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також обставина, що він хворів та періодично проходив лікування не спростовує факт довготривалого майже 9 років не звернення до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав. Тобто, судом не здобуто вагомих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не подав заяву про неприйняття ним спадщини з причин, які є для нього об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. Суд також констатує, що протягом тривалого часу позивач не вчиняв дій щодо прийняття спадщини та не навів аргументів та не надав суду доказів про наявність перешкод у зверненні до нотаріуса вже після завершення визначеного законом шестимісячного строку. Разом з тим, перебування позивача на стаціонарному лікуванні та подальший огляд його лікарями підтверджує лише наявність у нього відповідного захворювання та здійснення заходів медичного контролю за його перебігом, однак зазначені медичні документи не містить інформації про постійне перебування позивача з дня відкриття спадщини на стаціонарному лікуванні, що, на думку суду, не позбавляло позивача можливості звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в тому числі і шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку із подальшим підтвердженням особисто. Так, відповідно до пунктів 2.1, 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Отже, позивач не був позбавленим можливості засвідчити свою заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса за своїм місцем проживання та надіслати її засобами поштового зв`язку за місцем відкриття спадщини. Щодо наявної усної угоди про прийняття спадщини, суд вказує на таке. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача, щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18). Щодо висловленої в судовому засіданні представником позивача причини поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини як недобросовісна поведінка іншого спадкоємця - відповідача, його матері та приватного нотаріуса, яка полягала у неповідомленні позивача про існування у нього спадкових прав, є безпідставними через те, що вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій щодо прийняття спадщини відповідно до норм цивільного права. За наведеного, суд відмовляє у задоволенні позовної заяви. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. [PERSON] , встановлена друга група інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . Ураховуючи викладене, судові витрати компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed