Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пантелєєв Олексій Васильович звернувся 16.12.2024р. до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Девладівська сільська рада. Справа надійшла до Софіївського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Криворізького районного суду Дніпропетровської області 21 січня 2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] рідний брат позивача у справі, після його смерті залишилось спадкове майно а саме земельна ділянка площею 8,030 га за кадастровим номером 1225284100:01:003:0171, місце розташування якої Дніпропетровська область, Криворізький район, Девладівська територіальна громада, Мар`є-Дмитрівська сільська рада. У встановлені діючим законодавством України строки позивач звернулась до приватного нотаріуса Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа була зареєстрована 21.05.2024р. Постановою приватного нотаріуса Мазепи Наталії Миколаївни від 12 листопада 2024 року №210/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що є спадкоємець першої черги за законом син померлого [PERSON] . При цьому нотаріусом встановлено, що померлий за свого життя заповіт не складав. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за №517 від 24.07.2024р., разом із померлим на день його смерті за його адресою були зареєстровані: [PERSON] [INFO] (син померлого, перша черга спадкоємців за законом), [PERSON] [INFO] (позивач, сестра померлого, друга черга спадкоємців за законом) та [PERSON] [INFO] (племінниця померлого, п`ята черга спадкоємців за законом). Інші спадкоємці відсутні. Відповідач дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте за цією адресою не проживає, він проживає та зареєстрований на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим за адресою (поштовий індекс невідомий) [ADDRESS] . Відтак вбачається, що відповідач не проживав разом зі спадкодавцем на час смерті останнього, заяву про прийняття спадщини не подавав, а відтак не прийняв спадщину. Спадщину прийняла позивач, подавши заяву про прийняття спадщини. Проте оскільки відповідач є спадкоємцем першої черги, його реєстрація разом зі спадкодавцем на час смерті останнього не скасована, що не дає можливості нотаріусу видати позивачу свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач вимушена звертатись до суду за захистом її прав. Просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на земельну ділянку площею 8,030 га за кадастровим номером 1225284100:01:003:0171, місце розташування якої Дніпропетровська область, Криворізький район, Девладівська територіальна громада, Мар`є-Дмитрівська сільська рада, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №474225. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача адвокатом Пантелєєвим Олексієм Васильовичем подано заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа без самостійних вимог на предмет позову Девладівська сільська рада про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилась. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не направляли, про причини своєї неявки суд не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Також пояснила, що [PERSON] проживає на ТОТ АРК Крим з 2014-2015 року. Двічі приїздив додому, один раз з дружиною. Після 2022 року жодного разу не приїздив. [PERSON] - свого рідного брата доглядала [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою Соболевських. Син [PERSON] поїхав приблизно у 2012-2013 році в АРК Крим і постійно там проживав із дружиною та дитиною. Їй особисто повідомив, що мешкає в м. Черноморськ АРК Крим. Зареєстрований він по [ADDRESS] . Також, пояснила, що [PERSON] особисто їй демонстрував свій паспорт РФ. Батько [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] у лютому 2023 року. У зв`язку з неявкою в судове засіданні 29.09.2025 всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 21.08.2025 позивача та його представника, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року № 487/9435/15-ц Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] рідний брат позивача у справі (свідоцтво про смерть а.с.6), який на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Той факт, що померлий був рідним братом позивача, підтверджується свідоцтвами про народження позивача та померлого [PERSON] , в яких батьками зазначені одні й ті саме особи, а саме в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» вказана [PERSON] . Позивач та померлий [PERSON] обидва народились в с.Залісці Збаразького району Тернопільської області (копії свідоцтв про народження а.с.7,8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно а саме земельна ділянка площею 8,030 га за кадастровим номером 1225284100:01:003:0171, місце розташування якої Дніпропетровська область, Криворізький район, Девладівська територіальна громада, Мар`є-Дмитрівська сільська рада (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №474225 а.с.9). У встановлені діючим законодавством України строки позивач звернулась до приватного нотаріуса Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа була зареєстрована 21.05.2024р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.65). Постановою приватного нотаріуса Мазепи Наталії Миколаївни від 12 листопада 2024 року №210/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що є спадкоємець першої черги за законом син померлого [PERSON] (копія постанови нотаріуса на а.с.12). При цьому нотаріусом встановлено, що померлий за свого життя заповіт не складав. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за №517 від 24.07.2024р., разом із померлим на день його смерті за його адресою були зареєстровані: [PERSON] [INFO] (син померлого, перша черга спадкоємців за законом), [PERSON] [INFO] (позивач, сестра померлого, друга черга спадкоємців за законом) та [PERSON] [INFO] (племінниця померлого, п`ята черга спадкоємців за законом). Інші спадкоємці відсутні. Відповідач дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте за цією адресою не проживає, він проживає та зареєстрований на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим за адресою (поштовий індекс невідомий) [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача на тимчасово окупованій території Криму підтверджується його заявою (а.с.78), паспортом відповідача (копія на а.с.17), в якому вказано, що відповідач зареєстрований на тимчасово окупованій території Криму 28 квітня 2021 року. Факт фактичного непроживання відповідача за адресою проживання спадкодавця на час смерті спадкоємця підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] . За таких обставин вбачається, що відповідач не проживав разом зі спадкодавцем на час смерті останнього, заяву про прийняття спадщини не подавав, а тому не прийняв спадщину. Спадщину прийняла позивач, подавши заяву про прийняття спадщини. Проте оскільки відповідач є спадкоємцем першої черги, його реєстрація разом зі спадкодавцем на час смерті останнього не скасована, що не дає можливості нотаріусу видати позивачу свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач вимушена звертатись до суду за захистом її прав, отже позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем не ставилось питання розподілу судових витрат, тому судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають. Враховуючи наведене,

Outcome: approved