Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 79751,61 грн, інфляційні витрати в сумі 778,76 грн; 3% річних в сумі 283,13 грн; судові витрати в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовної заяви\~зазначає, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні "Про житлово- комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідач є споживачем послуг з теплопостачання та гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.04.2025 року у боржника виникла заборгованість в сумі 79751,61 гривень, з яких: 52237,12 гривень за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2020 року по 01.03.2025 року; 25118,49 гривень за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2020 року по 01.03.2025 року; 745,66 гривень за абонентську плату з індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 року по 01.03.2025 року; 588,45 гривень за абонентську плату з індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.05.2020 року по 01.03.2025 року; інфляційні витрати в сумі 778,76 гривень; 3% річних в сумі 283,13 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, викликано сторін по справі. Від представника позивача Шевченка В.Я. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначив, що КП «Харківські теплові мережі» при поданні первісної позовної заяви припустились описки в частині строку позовних вимог, де у всіх вимогах вказали період по 01.03.2025 року, а вірним буде по 31.03.2025 року. Саме такий строк 31.03.2025 року приведений у всіх розрахунках, які додаються до первісної позовної заяви. Таким чином, представник заявника зазначає - станом на 01.04.2025 р. за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 79 751,61 гривень, з яких: 52237,12 гривень - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2020 по 31.03.2025; 25118,49 гривень - за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2020 по 31.03.2025; 745,66 гривень - за абонентську плату з Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 по 31.03.2025; 588,45 гривень - за абонентську плату з Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.05.2022 по 31.03.2025; інфляційні втрати в сумі 778,76 гривень; 3% річних в сумі 283,13 гривень; Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не надано. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що\~\~згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на майно від 15.04.2025 року за №422705131 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] і споживачем послуг теплопостачання та гарячої води. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630\~(що діяли на час виникнення спірних- правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст.19Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630\~(яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.12.2020 по 31.03.2025 за адресою: [ADDRESS] , становить 79751,61 гривень. Відповідно до положень\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Тобто при вирішенні спірних правовідносин діє принцип презумпції винуватості боржника, який не надав суду об`єктивних і переконливих доказів про відсутність своєї вини у виникненні спірної заборгованості. Таким чином, за відповідачем - [PERSON] утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в розмірі 79751,61 гривень, з яких: 52237,12 гривень за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2020 року по 31.03.2025 року; 25118,49 гривень за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2020 року по 31.03.2025 року; 745,66 гривень за абонентську плату з індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 року по 31.03.2025 року; 588,45 гривень за абонентську плату з індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.05.2020 року по 31.03.2025 року; інфляційні витрати в сумі 778,76 гривень; 3% річних в сумі 283,13 гривень. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з платіжною інструкцією №7603 від 17 квітня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved