Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом та заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батька [PERSON] який помер [INFO] , виступає єдиним спадкоємцем. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого був спадкодавець. Членом його сім`ї виступала дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . На час смерті матері за вказаною вище адресою проживав батько позивачки та позивачка, які прийняли спадщину за законом. Батько залишив заповіт від 01.06.2006. До складу спадкового майна належить зазначений вище житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Після смерті батька звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус Гошовська С.В. 31.12.2024 виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нерухоме майно як об`єкт спадкування належало до майна колгоспного двору, у якому частка спадкодавця не визначена. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити спадкові права позивач не має можливості, вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести без її участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задоволити. Представник Калуської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу без їхньої участі та покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, з 15.04.1991 введений в дію Закон України „Про власність», згідно з положеннями якого власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб. Відповідно до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2016 (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Пійлівської сільської Ради народних депутатів 10.12.1987 (а.с.8), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Згідно з довідкою виконкому Калуської міської ради від 28.12.2023 № 28 на час смерті [PERSON] , [INFO] , в будинку на [ADDRESS] зареєстровані та проживали [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Водночас, місце реєстрації проживання позивачки у справі в будинку проведено 03.02.2015, що підтверджується витягом з реєстру Калуської ТГ від 08.09.2023 (а.с.20-21). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.1966, виданого Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки позивачки, яка у свою чергу змінила прізвище на « [PERSON] » після реєстрації 29.07.1981 шлюбу з [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2023 (а.с. 9). За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, реєстр. № 100 від 01.06.2006. Зі змісту заповіту [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.6). Згідно з рішенням Калуської міської ради Івано-Франківської області № 2177 від 25.05.2023 вулицю Семанишина у с. Пійло перейменовано на вулицю Незалежності (а.с.28). Відповідно до листа приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовської С.В. від 31.12.2024 № 396/02-14 (а.с.5) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за вказане вище домоволодіння, яке належало до майна колгоспного двору без визначення частки померлого спадкодавця [PERSON] . Відповідно до складеного ФОП [PERSON] технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.05.2025 до складу домоволодіння входять: житловий будинок 1957 року будівництва житловий будинок «А» житловою полощею 44,5 кв.м та загальнлю площею 70,7 кв.м., літня кухня «Б» площею 36,8 кв.м., сарай «В» площею 31,9 кв.м., стодола «Г» площею 18,0 кв.м., погріб «Д» площею 10,1 кв.м., вбиральня «Е» площею 1,1 кв.м, гараж «Ж» площею 25 кв.м., ворота №1- 6,2 кв.м., криниця №2 - 4 п.м., огорожа №3 42,0 м.п.; інвентаризаційна вартість всього майна згідно з довідкою № 7343 від 29.05.2025 становить 174\~325,0 грн (а.с. 13-17). Отже, після смерті матері позивачки [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частки в домоволодінні, яке належало до майна колгоспного двору. Спадкоємцями померлої виступили чоловік [PERSON] та позивачка у справі, які прийняли спадщину, постійно проживаючи за спадкодавцем. При цьому, заяв про відмову від прийняття спадщини відповідні особи не подавали. За таких умов, позивачка успадкувала за законом як спадкоємець першої черги 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, проте не оформила належну їй спадщину в установленому порядку. Інша частина належної матері позивачки половини домоволодіння успадкована чоловіком [PERSON] , який також не оформляв належні йому спадкові права. Після смерті [PERSON] , позивачка у справі успадкувала за заповітом належні спадкодавцю 3/4 частини зазначеного вище нерухомого майна. За таких обставинах, єдиним способом реалізації спадкових прав позивачки після смерті батьків є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Вирішуючи зазначений спір судом враховується, що за змістом ст.392 ЦК України судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивачки право власності, набуте раніше на законних підставах. Відповідно до встановлених обставин цієї справи, інших спадкоємців за законом чи заповітом на спадкове майно немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно. Оцінивши в сукупності зібрані докази суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані у справі докази та належна їх правова оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

Outcome: approved