Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

ТДВ «Експрес\~Страхування» звернулось\~в суд\~з позовною\~заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 141\~008,46 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2023 року, приблизно о 19 год 30 хв, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , рухався Керченською площею у місті Києві, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22.11.2023 року по справі №755/17064/23 [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Автомобіль «KiaCeed», номерний знак [NUMBER] , застрахований в ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №209.23.2781988 від 17.08.2023 року, діє з 10.10.2023 року по 09.11.2024 року. Страхувальником було подано до ТДВ «Експрес Страхування» заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно зі страховим актом №3.23.04487-1 страхове відшкодування становить 141\~008,46 грн. Відповідно до умов договору добровільного майнового страхування ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 141\~008,46 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позов з підстав, вказаних в ньому та матеріалів, які містяться в справі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Ковальов А.І. вважав, що позов підлягає частковому задоволенню. Пояснив, що відповідачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Факт сплати позивачем відшкодування витрат на відновлення автомобіля потерпілого підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи. Однак, в рахунку-фактурі є необов`язкові витрати, як роботи так і матеріали, кількість яких неможливо відстежити. Вартість цих матеріалів, які на думку відповідача були не обов`язковими для заміни, незначна, але вона впливає на загальну суму, яку повинен сплатити відповідач. Певні запчастини підлягали заміні, а тому [PERSON] вправі претендувати саме на замінені (пошкоджені) запчастини, однак з боку позивача йому такої пропозиції не надходило. Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ст. 1188 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] 21.10.2023 року, приблизно о 19 год 30 хв, керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , рухався Керченською площею, у місті Києві, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22.11.2023 року у справі №755/17064/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У довідці №30223298431797018 від 21 жовтня 2023 року складеної Управлінням патрульної поліції в місті Києві вказано, що учасниками ДТП, яка мала місце 21жовтня 2023 року о 19:32 год. на Керченській площі, у місті Києві були автомобіль «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіль «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником транспортного засобу «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , № шасі (кузов, рама) [NUMBER] . Статтею 979 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Між позивачем та [PERSON] , як власником автомобіль «KiaCeed», номерний знак [NUMBER] , 17.08.2023 року укладено договір добровільного страхування транспортним засобів №209.23.2781988, строком дії з 10.10.2023 року до 09.11.2024 року, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користування та/або розпорядження застрахованим транспортним засобом. Страховим випадком за вказаним договором є, зокрема, дорожньо-транспортна пригода, яка спричинила пошкодження застрахованого транспортного засобу. Підставою для визначення суми і сплати страхового відшкодування є заява страхувальника, страховий акт, рахунок-фактура та акт виконаних робіт. При цьому, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач автомобіль «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , застрахована не була. За змістом ст. 102\~Закону України\~«Про страхування»\~(тут\~і далі\~в редакції,\~що діяла\~на момент\~ДТП)\~договором страхування\~визначається перелік\~документів,\~що підтверджують\~факт та\~обставини настання\~страхового випадку\~і розмір\~заподіяної шкоди\~(збитку),\~а також\~форма,\~спосіб та\~порядок подання\~таких документів,\~якщо інше\~не передбачено\~законодавством України. У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової\~виплати проводиться\~страховиком згідно\~з договором\~страхування на\~підставі заяви\~страхувальника (його\~правонаступника або\~третіх осіб,\~визначених договором\~страхування)\~і рішення\~страховика про\~визнання випадку\~страховим та\~здійснення страхової\~виплати (страхового\~акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виплати страхового відшкодування) страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. На підставі заяви страхувальника, акту огляду колісних транспортних засобів, страхового акту, рахунку-фактури та акту виконаних робіт, позивач на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», яке здійснювало відновлювальний ремонт автомобіля «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , сплатив 141\~008,46 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (ст. 108 Закону України «Про страхування»). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц, відповідно до якої, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Оскільки, автомобіль «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER] , фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 року у справі №638/10072/17. Заперечуючи проти позову в частині розміру відшкодування, представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи, яке ухвалою суду від 25 березня 2025 року задоволено та призначено судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно до висновку експерта №432/25-27 від 10.07.2025 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Kia Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, станом на 21.10.2023 року, складає 143\~069,00 грн. Тобто є співмірною з вартістю відновлювального ремонту відповідно до акту виконаних робіт (141\~008,46 грн). Крім цього, у висновку також зазначено, що невідповідність між актом огляду колісних транспортних засобів, рахунком-фактурою та актом виконаних робіт пов`язано з тим, що в акті огляду колісних транспортних засобів відсутнє зазначення додаткових складових частин, які фактично додаються у відповідності до технологій проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Зазначене спростовує заперечення представника відповідача як щодо завищення вартості робіт з відновлення транспортного засобу, так і щодо переліку таких робіт. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України).\~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватись іншими\~засобами доказування\~(ч.\~2\~ст.\~78\~ЦПК України).\~Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн. При цьому, витрати відповідача за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved