Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ТОВ «Везем Шиппінг», у якому просив: розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-11206 від 16.12.2021, укладений між позивачем і ТОВ «Везем Шиппінг»; стягнути з ТОВ «Везем Шиппінг» на його користь грошові кошти у розмірі 376958,55 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2021 між ТОВ «Везем Шиппінг» і [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-11206, за умовами якого сторони зобов`язались до 30.04.2022 укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, належного ТОВ «Везем Шиппінг». На виконання умов договору позивач здійснив розрахунки за придбаний транспортний засіб відповідно до рахунку на оплату № 11206-ВШ0238 від 16.12.2021 у розмірі 139009,38 грн, у тому числі ПДВ - 22001,56 грн та рахунку на оплату № 11206-ВШ0176 від 16.12.2021 у розмірі 89257,27 грн, у тому числі ПДВ - 14,876,21 грн. Проте відповідач не уклав з позивачем основний договір до 30.04.2022 та не передав позивачу транспортний засіб, тобто свої зобов`язання за договором не виконав. Вартість та доставка автомобіля VOLKSWAGEN CC SPORT номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] були повністю оплачені позивачем самостійно у сумі 376958,55 грн. Ураховуючи наведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 1-31). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2023 справу передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 37-38). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2023 цивільну справу прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 47-48). У зв`язку з перебуванням судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. у довгостроковій відпустці, здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи (а.с. 92-93). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 94). 06.08.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Гуменюк Н.В. до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с. 97). Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, вимоги підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надіслав до суду. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно зі статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, статей 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1 - 4 статті 2 ЦПК України). Судом встановлено, що між ТОВ «Везем Шиппінг» і [PERSON] 16.12.2021 укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-11206, за умовами якого сторони зобов`язались до 30.04.2022 укласти основний договір з купівлі-продажу транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель: CC SPORT, 2012 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] за погодженою договірною ціною (вартістю) у розмірі 221266,66 грн, у тому числі ПДВ - 36877,78 грн (а.с. 6-7). Позивач свої зобов`язання за попереднім договором виконав повністю перерахувавши 16.12.2021 на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» ВІДПОВІДНО ДО П. 2.3. договору завдаток, а саме 139009,38 грн, у тому числі ПДВ - 22001,56 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 11206-ВШ0238 від 16.12.2021 та квитанцією № 60088183 від 17.12.2021 (а.с. 8,10). Решта доплати в сумі 89257,27 грн, у тому числі ПДВ - 14,876,21 грн відповідно до рахунку на оплату № 11206-ВШ0176 від 16.12.2021, була здійснена 21.02.2022, що підтверджується квитанцією № 65515607 (а.с. 9-10). Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. 21.07.2022 позивач направив на адресу відповідача ТОВ «Везем шиппінг» пропозицію про укладення основного договору та передачу [PERSON] у власність транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель: CC SPORT, 2012 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Проте лист повернувся на адресу позивача без отримання відповідачем (а.с. 11-12). Далі, як зазначає позивач в позовній заяві, зважаючи на реальні ризики того, що ТОВ «Везем шиппінг», отримавши суму за транспортний засіб , не має на меті укласти основний договір та передати [PERSON] автомобіль, позивач самостійно відшукав на відповідному сайті номер контейнера, де знаходився автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель: CC SPORT, 2012 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] - він перебував в порту в місті Клайпеда, Литва та власними силами був змушений організувати його доставку та розмитнення. Загалом, різними виплатами та на різні рахунки за викуп автомобіля із порту Клайпеда позивачем оплачено: 4373 дол. США; 298- євро; 91000 грн, що в сумі становить 376958,55 грн по курсу гривні до дол. США станом на 06.07.2023 (а.с. 15-28). Щодо позовних вимог про розірвання попереднього договору та стягнення грошових коштів, суд вказує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу другого частини першої, другої та третьої статті 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Суд установив, що між сторонами 16.12.2021 було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-11206, на виконання умов якого позивач перерахував двома платежами грошові кошти на загальну суму 221266,66 грн. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 попереднього договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме з 16.12.2021 і діє до 30.04.2022, або до укладення Основного договору. Термін дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін або за письмовим повідомленням від товариства до [PERSON] , у разі виникнення обставин, які сторона не могла уникнути або подолати під час виконання зобов`язань, або перешкодою, що стали наслідком дій/обставин, що знаходяться поза контролем не виконуючої сторони. Під час дії попереднього договору від - 16.12.2021, зміни щодо терміну його дії не вносилися. Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель: CC SPORT, 2012 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , у строк до 30.04.2022, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то сплачена позивачем відповідачу сума коштів у розмірі 221266,66 грн є авансом у розумінні статті 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 № 461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Разом із цим вимоги позивача про відшкодування коштів витрачених у зв`язку з самостійною доставкою та розмитненням позивачем автомобіля є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що ці витрати були спричинені протиправними діями чи бездіяльністю відповідача (не встановлено причинно-наслідковий зв`язок), оскільки, відповідно до наданих документів позивач самостійно викупив автомобіль, що підтверджується інвойсом від 23.08.2022 у американського продавця, хоча відповідно до п. 1.1. попереднього договору автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель: CC SPORT, 2012 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] належний ТОВ «Везем шипінг» (а.с. 6-7, 15-16). Також, суд зазначає, що вимога позивача про розірвання попереднього договору задоволенню не підлягає, оскільки розірвати можливо лише договір строк дії якого не закінчився, а за встановлених судом обставин оспорений правочин є припиненим, адже відповідач умови попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу у встановлений строк не виконав, майно не придбав та у власність позивача не передав. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється статтею 141 ЦПК України, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2212,74 грн - пропорційно до задоволених вимог (58,70%). На підставі викладеного,

Outcome: partial