Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~територіальної громади\~в особі\~Біленьківської \~сільської ради\~Запорізького району\~Запорізької області\~про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом на\~спадкове майно,\~посилаючись на\~те,\~що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадщину за законом, після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках по 1/3 частині кожний: позивачка [PERSON] , як донька померлого, [PERSON] , який помер [INFO] , як син померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] , як дружина померлого, всі спадкоємці звернулись з заявами про прийняття спадщини в Запорізьку районну державну нотаріальну контору, де була відкрита спадкова справа. Крім того, [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Спадщину за законом в вигляді 1/3 частини спадкового житлового будинку, яку він прийняв після смерті свого батька, але не оформив свої спадкові права при житті, прийняла позивачка, звернувшись з заявою про відкриття спадщини в П`яту Запорізьку державну нотаріальну контору. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим 25.12.2024\~року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] і на 1/3 частину цього будинку після смерті рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява, у якій вона позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача\~- територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності представника, за наявними у справі доказами. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 06.04.2002 року. [PERSON] був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , від 18.10.1957 р., актовий запис №135, де у графі «батько» зазначений « [PERSON] ». Крім того, батьком позивачки також був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 24.05.2002 р., актовий запис №16, де у графі «батько» зазначений « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.12.1975 р., актовий запис №106, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , від 07.01.2025 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітета Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області за №0017/08-46 від 03.01.2025 р., [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.10.1977 р. по день його смерті, а саме по [INFO] , разом з ним на момент його смерті ніхто не був зареєстрований. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 315 (2002) від 24.05.2002 р., наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за законом, як спадкоємці першої черги в рівних частках прийняли спадщину : донька померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №4//2025 від 03.01.2025, наданої П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняла лише позивачка [PERSON] , як рідна сестра померлого. Відношення позивачки до спадкоємиці першої черги після смерті батька та спадкоємиці другої черги після смерті рідного брата підтверджується вищезазначеними матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження позивачки та її рідного брата [PERSON] , де в графах «батько» зазначений [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки. Згідно з положеннями\~ст.\~1261\~ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки, дружина, чоловік померлої. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом на 1/3 частину майна, належного її батьку [PERSON] та 1/3 частину майна, належного її рідному брату [PERSON] . Як вбачається з рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02.09.2025 р. у справі №317/3925/25 №2/317/1602/2025 за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , яка була дружиною померлого батька позивачки- [PERSON] , померла [INFO] . Після її смерті, 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] успадкував за законом її син, за яким судом було визнано право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. Згідно зі\~ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 25 грудня 2024 року вихідний №1650 позивачці [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку в [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Відповідно до п. 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.\~1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено положеннями ст.ст.\~1269,\~1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно виписки з погосподарської книги №0008/01213 від 03.01.2025, виданої Виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, головою домогосподарства, розташованого за адресою: : [ADDRESS] був [PERSON] , що також підтверджується копією погосподарської книги №4 Біленьківської сільської ради на 2001-2005 р.р. Згідно інформації ТОВ «ЗМБТІ» №8458 від 21.11.2024 р., в матеріалах інентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи не містяться. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до\~копії технічного\~паспорта на\~житловий будинок\~садибного типу,\~який виготовлений\~ФОП \~ [PERSON] \~ будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1973, загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., службова прибудова літ. «а», вбиральня літ. «Д»,навіс літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «И», сарай літ. «К», погріб з шийкою літ. «пг», паркан №1, збудовані в період з 1973 по 1991 роки, самовільних побудов немає. Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1973 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на 2/3 частини цього будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/3 частину та рідного брата на 1/3 частину. Згідно з п. 1\~ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті батька [PERSON] та рідного брата [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved