Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

11.06.2025р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, за час яких [INFO] у них народилася дочка [PERSON] [INFO] вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але з травня 2025 року припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки та перебуває на її повному утриманні, а відповідач добровільно не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи наведене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] до її повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.13). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, при цьому, просив врахувати, що у нього перебуває на утриманні син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , на якого за рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.08.2017р. він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), на підтвердження чого надав суду відповідні докази (а.с.15, 16-20). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наявність клопотань позивачки і відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 19.11.2020р. (а.с.7). Позивачка і відповідач в даний час проживають окремо, дитина [PERSON] проживає біля позивачки, а відповідач добровільно не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дочки; між позивачкою\~та відповідачем\~відсутня домовленість\~про сплату\~аліментів на\~дитину. Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.3 ст.12 та ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються\~сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України). У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків він не має. Таке твердження позички суд не приймає до уваги, оскільки жодного доказу на підтвердження зазначеного в супереч вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України вона не надала. Між тим, відповідачем надано суду докази, що у нього на утриманні перебуває син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 20.07.2017р., а.с.16), на утримання якого на підставі виконавчого листа, виданого Савранським районним судом Одеської області 29.08.2017р. за наслідками розгляду 03.08.2017р. справи №512/172/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , по день його повноліття, тобто до [INFO] (а.с.20). Як встановлено ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст.180, ч.2 ст.141 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Разом з тим, за загальним правилом, передбаченим ч.5 ст.183 цього Кодексу, на двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 часини заробітку (доходу) платника аліментів, тобто по 1/6 частині на кожну дитину. Однак, з метою запобігання порушення прав дитини [PERSON] щодо отримання аліментів в розмірі, в якому просить позивачка, а саме 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, суд не приймає до уваги посилання відповідача, викладені у його заяві від 25.09.2025р., щодо врахування судом при визначенні розміру аліментів цієї обставини, що у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) по день його повноліття до 22.09.2028р., оскільки він має право звернутися до суду в порядку ст.192 СК України з позовом до одержувачів аліментів [PERSON] і [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дітей. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1211,20грн.. Таким чином,

Outcome: approved