Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладеного 02 липня 2021 у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №389. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя сторін не склалося. Наразі не підтримують подружні стосунки, фактичних сімейних відносин не підтримують, позивач має іншу сім`ю. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у передбачений законом спосіб, жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не висловив. Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. При цьому судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 02 липня 2021 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано повторно Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії [NUMBER] від 19.03.2024 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як зазначено позивачем у позовній заяві між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо. Позивач не бажає зберегти шлюб та зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved