Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 03 лютого 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння між подружжям виникали постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що, як наслідок, призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони спільно не проживають, кожен із подружжя живе своїм особистим життям, не мають спільного побуту та не ведуть спільного господарства, відповідно втрачено притаманні подружжю сімейні відносини. Спілкування між подружжям полягає тільки у вихованні та забезпеченні їхніх дітей. У зв`язку із чим, шлюбні відносини не носять характеру подружніх, а є тільки формальними, та не відповідають положенням сімейного законодавства. Вважає, що примирення між ними є неможливим з огляду на характер обставин, що склалися, та які є підставою до розірвання шлюбу. Подальше формальне збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Між подружжям відсутній спір стосовно визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] після розірвання шлюбу. Діти наразі проживають із матір`ю, та залишаються проживати із нею після розірвання шлюбу. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Представником позивача подано до суду заяву відповідно до якої просить про розгляд справи без її участі та участі позивачки, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 03.02.2010 року сторони зареєстрували шлюб 03.02.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №97. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved