Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

12.09.2025 позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миньо М.М., подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 06.08.1994 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 21. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Підставою звернення до суду з позовом є, на думку позивача те, що протягом тривалого часу сімейні стосунки з відповідачем погіршувались; між ними відсутнє взаєморозуміння, кожен з них, як подружжя має різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Спроби примирення для подальшого збереження сім`ї виявилися безрезультатними. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які досягли повноліття. За таких умов позивач вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, збереження цього шлюбу суперечить його інтересам, зберегти шлюб він не бажає. Просить шлюб розірвати. Справу розглянути без його участі. Позиція відповідача. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суді Львівської області від 15.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 30.09.2025 о 09:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Миньо М.М. у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином відповідно до закону. Представник позивача адвокат Миньо М.М. 30.09.2025 подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та зазначив, що не заперечує про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 25.09.2025 подала до суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.08.1994, який зареєстровано Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 21, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] від 06.08.1994. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які досягли повноліття. Згідно пояснень позивача, сімейні відносини з відповідачем протягом тривалого часу погіршувались, між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, кожен з них, як подружжя має різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Спроби примирення для подальшого збереження сім`ї виявилися безрезультатними. Сторони не виявили бажання зберегти сім`ю. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, суперечить його інтересам, зберегти шлюб він не бажає. Просив шлюб розірвати. Справу розглянути без його участі. Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала, щодо задоволення позовних вимог не заперечила, про що зазначила у поданій заяві. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Водночас, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, відповідач позов визнала та не заперечила щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір, але в прохальній частині позовної заяви зазначив вимогу про залишення судових витрат за ним. Зважаючи на викладене, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved