Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 27.01.2025 [PERSON] (далі - позивач) через представника [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) і з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 89-94) просив визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі, який розірвано 18.01.2019 рішенням Зарічного районного суду м. Суми, у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року син проживає з ним, мати рідко спілкується дитиною, не надає належної фінансової допомоги для утримання дитини. У свою чергу він вживає всіх заходів для забезпечення належного виховання та гармонійного розвитку дитини. Приймає активну участь у навчальному процесі, забезпечує можливість займатися вільною боротьбою. Уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, забезпечив своєчасне щеплення, його регулярні медичні огляди. Має у власності житловий будинок, транспортний засіб, що свідчить про спроможність і надалі забезпечувати сину належний рівень життя та можливість розвиватися та реалізувати себе. Зазначає, що відповідачка перебуває за кордоном, що унеможливлює її участь у вирішенні питань, які потребують участі обох батьків, зокрема, щодо місця реєстрації сина. Він не може отримувати соціальну допомогу, набути статусу одинокого батька без визначення місця проживання сина з ним. Зазначені обставини створюють умови, за яких права дитини можуть бути порушені і є ризик ускладнення його становища. Він не проти спілкування сина з матір`ю, оскільки дитина повинна зростати у материнському піклуванні, враховуючи якнайкращі інтереси дитини. Вказує, що він не є військовозобов`язаним, виключений з військового обліку за станом здоров`я, тому метою даного позову є захист інтересів дитини, а не його ухилення від несення військової служби. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. [PERSON] вказував, що є батьком [PERSON] , його мати проживає за кордоном. Протягом 11 років він забезпечує дитину, піклується про його навчання, здоров`я, побут. Мати поїхала за кордон коли сину був рік, спілкується з дитиною по телефону. Мати сина приїздить раз на три роки до своїх батьків, тому в останній її візит 5 днів син жив у мами. 10.03.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням виїздили з сином за кордон в Швецію, побули там півтори роки і повернулися у місто Суми. Син з матір`ю за кордоном не зустрічались. Буває, що відповідачка присилає речі сину і декілька шоколадок. Він водив сина до садка, школи, на боротьбу, до того син ходив на гімнастику. Син просив самокат і вони скинулися з відповідачкою і три роки тому подарували. Вказував, що рішення суду потрібно для отримання статусу одиноко батька, що дасть йому змогу отримувати соціальну допомогу та вирішувати питання, які потребують участі обох батьків. Представник позивача [PERSON] вказував, що [PERSON] має третю групу інвалідності по зору безтерміново та визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військово обліку. Оскільки позивач є невійськовозобов`язаним, тому звернення до суду з позовом про визначення місця проживання сина з ним не пов`язане з військовим обліком та проходженням військової служби, а пов`язане з захистом прав дитини. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, про час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула, відзив на позов не подала. 08.07.2025 на електронну адресу суду від [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких вказувала, що не погоджується з вимогами позивача, просила відмовити у їх задоволенні. Вона проживає у Швейцарії, але іноді приїздить в Україну. Спілкується з сином по телефону. Не виключає можливості повернутися в Україну після закінчення війни. Хоче приймати активну участь у житті сина, приймати рішення щодо його місця проживання та інших питань, які вимагають участі матері та загалом бути йому доброю матір`ю. У них з сином гарні стосунки, і вона не хоче, щоб між ними були якісь перешкоди або обмеження. Просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи Кочура Н.М. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом батьком [PERSON] . Вказувала, що відповідачка проживає за кордоном, під час спілкування по телефону підтвердила, що син проживає з батьком, але хотіла б щоб проживав разом з нею. Заяви, клопотання. 13.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. 21.03.2025, 05.06.2025, 07.08.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів. 07.04.2025 третьою особою подано висновок щодо вирішення спору. 16.04.2025 від третьої особи надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі їх представника. 28.04.2025 представником позивача подано уточнену позовну заяву. 29.04.2025, 06.06.2025 представником позивача подано клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі та без участі позивача. 19.04.2025 представником позивача подано заяву про виклик свідків. 08.08.2025 від відповідачки надійшли письмові пояснення. 22.09.2025 представником позивача подано додаткові пояснення. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.02.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2025, зобов`язано третю особу надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. 25.02.2025 через неявку відповідачки підготовче судове засідання відкладено на 13.03.2025. 13.03.2025 за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 24.03.2025. 24.03.2025 через неявку відповідачки підготовче судове засідання відкладено на 09.04.2025. 09.04.2025 ухвалою суду витребувано докази, підготовче судове засідання відкладено на 29.04.2025. 29.04.2025 ухвалою суду замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON] , підготовче судове засідання відкладено на 06.06.2025. 06.06.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.06.2025. 26.06.2025 для належного повідомлення відповідачки розгляд справи відкладено на 11.07.2025. 11.07.2025, 29.07.2025, 08.08.2025 для виклику свідків розгляд справи відкладено на 22.09.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 18.09.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2019 (а.с. 14). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 07.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області (а.с. 11). [PERSON] зареєстрований та є власником будинку [ADDRESS] , разом з ним за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України, витягами з реєстру територіальної громади, договором купівлі-продажу житлового будинку та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 8, 10, 12, 21-24, 25). У Акті про проживання осіб не за місцем реєстрації (про фактичне місце проживання) від 22.01.2025 зазначено про те, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , особами які його підписали зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Згідно декларації № 0001-794А-0А10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладеної з лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради Гончаровою Н.Ф. , довіреною особою та законним представником пацієнта [PERSON] є [PERSON] , адресою місця фактичного проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с. 18). У медичній довідці від 20.01.2025 зазначено місце проживання [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 19-20). Згідно довідки Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 6, м. Суми, Сумської області № 02-11/17 від 17.01.2025 [PERSON] бере участь у забезпеченні навчального процесу свого сина, [PERSON] до закладу освіти з питаннями стосовно свого сина не зверталася, участі у забезпеченні навчального процесу свого сина не приймає (а.с. 16). Згідно довідки ГО «Академія боротьби Юрія Голуба» № 66 від 23.01.2025 [PERSON] з 2019 року займається в групі вільної боротьби ГО «Академія боротьби Юрія Голуба ». Всі навчально-тренувальні заняття, виїзди на різноманітні заходи та участь у спортивних таборах, які відбуваються за межами м. Суми та Сумської області, відбуваються з узгодженням та спільної підтримки його батька [PERSON] (а.с. 17). Позивачу [PERSON] Спеціалізованою МСЕК з 18.11.2009 встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Відповідно до Довідки позаштатної постійно діючої військово лікарської комісії [INFO] від 10.03.2022 [PERSON] визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, з 02.05.2023 був знятий з військового обліку та є невійськовозобов`язаним (а.с. 27-28, 107-108, 138). За [PERSON] зареєстрований автомобіль Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 18.03.2009 (а.с. 26). Згідно Довідки про отримання (недоотримання) допомоги № 2936 від 11.08.2025 перебував на обліку ДСЗН Сумської МР та йому відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» з 01.07.2024 до 30.06.2025 призначено допомогу, загальна сума доходу за вказаний період становить 27645,40 грн. Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради № 2935 від 11.08.2025 [PERSON] знаходиться на обліку і отримує соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи, загальний розмір якої за період з липня 2024 року по червень 2025 року становить 28332 грн. Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Токар (Клименко) Марина у період з 10.03.2020 по 19.09.2024 неодноразово перетинала державний кордон України, останній раз 19.09.2024 в режимі виїзд в пункті пропуску «Шегині» (а.с. 84, 85). Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надано Висновок про можливість визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , відповідно до якого, приймаючи до уваги те, що дитина фактично проживає з батьком, має з ним дружні, довірливі стосунки, між ними наявний емоційний зв`язок, вважають за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . (а.с. 71, 80-81). Згідно Висновку спеціалістом проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за якою проживають батько і син. У квартирі створені належні умови для проживання, зроблено сучасний ремонт, в наявності необхідні меблі, техніка. У [PERSON] є окрема кімната, в якій є місце для сну, відпочинку, навчання. Дитина відвідує КУ Сумська ЗОШ № 6, навчається в 7 класі, займається спортом, відвідує гурток вільної боротьби. Мати майже не спілкується з сином, не утримує матеріально. Зі слів [PERSON] у нього з колишньою дружиною стосунки відсутні, вона проживає за кордоном, іноді приїздить до Сум. Він самостійно займається вихованням, матеріальним утриманням, здоров`ям сина. Ратір також підтвердив, що проживає з батьком і в подальшому хотів би проживати з ним. З мамою спілкується більше по телефону, бачиться не часто. Мати на даний час проживає в Швейцарії, в телефонному режимі повідомила, що хотіла, щоб син проживав з нею, вона підтвердила, що [PERSON] проживає з батьком. [PERSON] надіслала заяву, в якій також повідомила, що не погоджується з позовною заявою колишнього чоловіка, що у неї хороші відносини з сином і вона проти визначення місця проживання сина з батьком. Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 24.02.2025 головним спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Кочурою Н.М., за адресою: [ADDRESS] , проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] . У дитини є окрема кімната, де є місце для сну, відпочинку, навчання. [PERSON] навчається в школі № 6 в 7 класі, навчання відбувається он-лайн, хлопець відвідує гурток вільної боротьби (а.с. 82). Згідно показань свідка [PERSON] він є власником квартири [ADDRESS] . З 2017 року проживає за вказаною адресою і його сусідом по поверху є [PERSON] , який проживає разом з сином [PERSON] . На момент того, як він став проживати, родина позивача вже проживала. У квартирі позивача не був, його дитина не спілкується з сином позивача через різницю у віці. Де мати дитини чи дружина позивача йому не відомо. Бачить їх не часто, частіше бачить автомобіль позивача на парковці. Він бачив батька і сина у двох, про особисте не спілкувались. Бачив як батько дарував сину самокат - це було перед під`їздом о 07-40, як він зазвичай йде на роботу. Свідок [PERSON] не підтвердив суду факт того, що [PERSON] зі своїм сином проживають за адресою: [ADDRESS] , як вказано у Акті про проживання осіб не за місцем реєстрації (про фактичне місце проживання) від 22.01.2025. Малолітній [PERSON] суду пояснив, що навчається у 8 класі школи № 6 у м. Суми, проживає на [ADDRESS] . Проживає разом з татом, який про нього піклується - готує, прибирає, купляє речі. З мамою спілкується через Viber. Рік тому був у бабусі з дідусем куди приїздила мама. З початком повномасштабного вторгнення виїздив з батьком у Швецію на машині, потім повернулися у 2023 році. Уроки вчить сам, коли потребує допомоги звертається до ChatGPT. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України). Відповідно до частин 2,3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4 та 6 статті 19 СК України). Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У Європейській конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, зазначено, що предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом установлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який наразі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де у дитини є належні умови для проживання, зроблено сучасний ремонт, в наявності необхідні меблі, техніка. Доказів проживання позивача разом з сином за адресою: [ADDRESS] суду не надано, зокрема, свідок [PERSON] у судовому засіданні не підтвердив факт вказаний у Акті про проживання осіб не за місцем реєстрації (про фактичне місце проживання) від 22.01.2025. На момент ухвалення рішення син сторін досяг 13 років і 4 місяців, а тому в силу частини 2 статті 160 СК України місце його проживання визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З досягненням 14 років, якщо батьки продовжать проживати окремо, місце проживання дитини визначатиметься нею самою. Судом установлено, що син проживає з батьком у м. Суми, відповідачка проживає за межами України у разі її приїзду до м. Суми, син перебуває у неї за місцем проживання її батьків. Хоча відповідачка [PERSON] відзив суду не надала, викладена нею у заяві від 08.07.2025 інформація аналогічна за змістом викладеній у Висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, що вказує на відсутність спору між батьками і те, що сторони дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Отже встановлені обставини вказують на те, що місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків та самої дитини, що відповідає найкращим інтересам [PERSON] , належних та допустимих доказів на спростування цих обставин сторонами не надано. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Щодо підстав позову - неможливість отримати статусу одинокого батька та отримувати соціальну допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №822/2446/17. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] відмовлено у призначені або припинено виплату будь якого виду допомоги через відсутність рішення суду про визначення місця проживання дитини суду не надано. Надані докази, зокрема, довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради вказують на отримання [PERSON] соціальної допомоги та спростовують його доводи щодо неможливості отримання соціальної допомоги. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). З огляду на викладене, вирішуючи позов в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, беручи до уваги відсутність спору між [PERSON] та [PERSON] щодо того, з ким із них буде проживати [PERSON] , [INFO] , і те, що не надано доказів на підтвердження порушення прав позивача на виплату допомоги, у зв`язку з проживанням з ним малолітнього сина, а також не встановлено порушення прав дитини, які б підлягали захисту, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 1211,20 грн. судового збору (а.с. 31). За приписами частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладаються на позивача.

Outcome: dismissed