Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

27 серпня 2025 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що з 22 липня 2001 року із відповідачем перебуває зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтва про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського райуправління юстиції, актовий запис №63. Зазначає, що з початку поточного року вона з відповідачем припинили шлюбні відносини. Відповідач разом із дітьми проживає окремо. Сімейне життя із [PERSON] не склалось, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами па життя. Від шлюбу у подружжя народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається, на той факт, протягом тривалого часу вони не підтримують будь-яких зв`язків, у них відсутнє взаєморозуміння, а тому вважає, що примирення є неможливим. Спір про поділ майна, на дату подання цієї позовної заяви відсутній, спільне господарство не ведеться. Просила суд не встановлювати строк на примирення, оскільки вважає, що збереження шлюбу не є можливим. 28 серпня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. 12 вересня 2025 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог. Зазначила, що просить суд після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Проти заочного розгляду справи не заперечує. 15 вересня 2025 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що вимоги позивача визнає, просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] та не надавати додаткового строку для примирення. Вказував, що за спільною згодою, їх спільні діти з позивачем проживають разом з ним. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2001 року із відповідачем укладений шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ізяславського райуправління юстиції, серії [NUMBER] , актовий запис №63. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . Від спільного\~подружнього життя\~у сторін\~народилися діти\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 2268, серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №2076, серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Так, відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя\~№ 11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та враховуючи\~ті обставини,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~цьому не\~заперечував,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем\~та відповідачем\~розірванню,\~оскільки подальше\~збереження шлюбу\~без взаємної\~згоди \~є неможливим.

Outcome: approved