Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що він з відповідачем проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року, у фактичних шлюбних відносинах [INFO] в них народився син [PERSON] . У 2004 році вони зареєстрували шлюб у якому [INFO] народився син [PERSON] . В 2013 році вони придбали будинок за адресою: [ADDRESS] куди переїхали на постійне проживання. Будинок був придбаний із розстроченням платежу, а фінансовими джерелами на його купівлю стали продаж квартири в м. Рівне, яка була спільно придбана за час перебування у незареєстрованому шлюбі та його доходи від зайняття підприємницькою діяльністю. Після придбання будинку, за спільні кошти було проведено благоустрій території двору, зведено підсобні приміщення (барбекю, альтанка, баня), малі архітектурні споруди, вимощено бруківкою подвір`я, висаджені декоративні рослини та плодові дерева, орієнтовна вартість наведеного більше 200\~000,00 доларів США. Крім цього, було придбано предмети інтер`єру, які мають цінність, є спільною сумісною власністю та підлягають поділу, а саме телевізор 5 S SONI, телевізор 5 S LD, холодильник LD, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрина зі склом, журнальний столик, мармуровий торшер, підставка під вазон з мармуром, тумба під телевізор, кухонний меблевий гарнітур, обідній стіл, 6 стільців, 2 крісла, 4 тумбочки, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробна кімната, шафа купе, тумба під телевізор, диван, 2 крісла, шафа, пенал зі скляними дверима, книжкова шафа, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалка, дзеркало, люстри (6 штук), картина гобелен, автомобіль «Mitsubishi Colt», 2009 року випуску. Загальна вартість перерахованого майна 466050,00 грн. Зазначає, що він претендує на частку вартості будинковолодіння, що становить приблизно 100\~000,00 доларів США та на вартості спільно нажитого нерухомого майна, що складає 233025,00 грн., також він погоджується на грошову компенсацію у випадку недосягнення згоди щодо поділу. Посилаючись на викладене, позивач просив суд розділити спільно нажите майно, присудивши йому частки вартості в сумі 1633025,00 грн. та стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. Ухвалою судді від 03.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідач подала до суду відзив у якому позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що 04.12.2013 між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу та земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035. У договорі купівлі-продажу вказано, що житловий будинок придбаний відповідачем за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за Р№1-1542 та на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998, що також підтверджується нотаріально засвідченою заявою чоловіка [PERSON] від 20.11.2013. 29.01.2024 продавець [PERSON] підтвердила письмовою заявою про проведення [PERSON] повного розрахунку за договором. Таким чином, житловий будинок та земельна ділянка є особистою приватною власність [PERSON] та не підлягає поділу. Зазначає, що до спільно нажитого майна подружжя слід віднести автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2009 року випуску та предмети інтер`єру, які мають цінність. Вважає, що позивачем запропонований неефективний спосіб поділу спільного сумісного майна, оскільки ст.71 СК України передбачає три способи поділу майна подружжя та вона не заперечує щодо присудження та передачі на користь [PERSON] перелічених ним предметів інтер`єру, окрім кухонного меблевого гарнітуру, обіднього столу та 6 стільців, оскільки ці речі були придбані разом з житловим будинком за особисті її кошти. Також, вона не заперечує щодо компенсації позивачу вартості вартості прибудинкових споруд після їх оцінки та вартості вказаного вище автомобіля також після його оцінки, оскільки ці речі є неподільними. Ухвалою суду від 29.03.2021 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035 за адресою: [ADDRESS] , автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , а також на телевізор 5 S SONI, телевізор 5 S LD, холодильник LD, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрина зі склом, журнальний столик, мармуровий торшер, підставка під вазон з мармура, тумба під телевізор, кухонний меблевий гарнітур, обідній стіл, 6 стільців, 2 крісла, 4 тумбочки, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробна кімната, шафа купе, тумба під телевізор, диван, шафа, пенал зі скляними дверима, книжкова шафа, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалка, дзеркало, люстри (6 штук), картина гобелен, які заходяться у будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . 29.03.2021 за ухвалою суду зупинено провадження у справ до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 161/2696/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Фоменко В.І. про визнання договорів частково недійсними. Ухвалою суду від 18.04.2023 поновлено провадження у справі. 24.04.2025 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою збільшив позовні вимоги на суму 1133626,00 грн., а всього загальна сума позовних вимог становила 2766651,60 грн. 01.05.2023 відповідач подала до суду письмові пояснення у яких зазначила, що заперечує щодо визнання заявлених позивачем позовних вимог. Вказала, що житловий будинок та земельна ділянка на якій він розташований є її особистою приватною власність та не підлягає поділу, не входять до обсягу спільного майна подружжя предмети інтер`єру, що мають цінність, оскільки будинок було придбано з меблями, внутрішніми та зовнішніми облаштуваннями і завершеними попереднім власником ремонтними та оздоблюваними роботами. Спільний гарнітур було подаровано [PERSON] особисто відповідачу, а автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] був подарований їй позивачем [PERSON] , про що він ствердив у судовому засіданні 29.03.2023 під час розгляду цивільної справи № 161/2969/21. Крім цього, спорудження прибудинкових споруд було здійснено нею за грошові кошти 4100 доларів США та 2000 Євро отриманих від її батьків, саме на цю мету. Посилаючись на викладене, просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. 28.06.2023 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви, позивач просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння [ADDRESS] та виділити йому в натурі кімнати позначені на поетажному плані 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-14 (загальна площа 113,2 кв.м., мансардний поверх), приміщення 1-1, 1-2 залишити в спільному користуванні. [PERSON] виділити у власність кімнати позначені на поетажному плані 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 (загальна площа 104,1 кв.м., 1-й поверх) та гараж в цокольному приміщенні площею 20,3 кв.м. Господарські будівлі збудовані на земельній ділянці залишити відповідачу та компенсувати йому частину їх вартості відповідно до проведеної експертної оцінки. Виділити йому у власність рухоме майно, а саме: телевізор 5 S SONI, комод антикварний коричневий, вітрина зі склом, журнальний столик, 2 тумбочки, спальний гарнітур (ліжко, шафа, 2 тумбочки, стіл-трюмо), диван, 2 крісла, пенал зі скляними дверима, крісло-качалка. Присудити йому грошову компенсацію за різницю вартості майна вказаному вище, відносно іншого майна (побутової техніки та предметів інтер`єру), що залишаються у власності [PERSON] в сумі 41525,00 грн. Атомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] залишити у власності [PERSON] з відшкодуванням йому вартості автомобіля, згідно експертизи. Ухвалою суду від 03.07.2023 призначено у справі судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизи. 28.11.2023 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 18.12.2023 позивач уточнив позовні вимоги. Відповідно до поданої заяви позивач просив суд визнати право спільної сумісної власності за ним та [PERSON] на будинковолодіння та земельну ділянку [ADDRESS] . Розділити рухоме майно та предмети інтер`єру, що знаходяться у будинку, передавши йому у власність телевізор 5S SONI, комод антикварний коричневий, вітрину зі склом, журнальний столик, 2 тумбочки, спальний гарнітур (ліжко, шафа, 2 тумбочки, стіл-трюмо), диван, 2 крісла, пенал зі скляними дверима, крісло-качалка загальною вартістю 73380,00 грн. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості рухомого майна (меблі, предмети інтер`єру), що становить 14490,00 грн., а також вартість автомобіля марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 92284,00 грн. Стягнути з [PERSON] вартості будівельних матеріалів, витрачених на об`єкти самовільного будівництва. Судові витрати по сплаті судового збору та витрат понесених у зв`язку з проведенням експертиз залишити за ним. Ухвалою суду від 07.02.2024 призначено у справі додаткову судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу. 17.06.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 26.09.2024 призначено у справі повторну судову будівельно-технічну експертизу. 30.01.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 12.03.2025 позивачем змінено предмет позову. Відповідно до поданої заяви [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] набуту ним у шлюбі. Витребувати у [PERSON] та стягнути на кого користь грошову компенсацію частки майна придбаного за спільні сімейні кошти в розмірі 180154,00 грн. 25.03.2025 за ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав з урахуванням заяви про зміну предметі позову від 12.03.2025. Представник відповідача позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2021 було розірвано (а.с. 185 Т.І). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 04.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з розстроченням платежу та земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035. Із вказаних договорів випливає, що житловий будинок придбаний відповідачем за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за Р№1-1542 та на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998, що також підтверджується нотаріально засвідченою заявою чоловіка [PERSON] від 20.11.2013. 29.01.2014 продавець [PERSON] підтвердила письмовою заявою про проведення [PERSON] повного розрахунку за договором. , З матеріалів справи випливає, що 20.11.2013 позивач [PERSON] надав нотаріусу заяву в якій зазначив, що його дружина [PERSON] купує за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською нотаріальною конторою, за Р№ 1-1542, на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998 та укладає договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1104 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:1035, що знаходиться за адресою: с. Тарасове, Луцький район, Волинська область. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку та земельної ділянки. Право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035 підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 186-188 Т.І). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023, яке було залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 29.03.2023 та набрало законної сили 29.03.2023 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Фоменко В.І. про визнання договорів частково недійсними (а.с.215-221). Звертаючись до суду з позовом про визнання договорів частково недійсними, [PERSON] просив суд визнати недійсною заяву складену від його імені від 12.11.2013, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., зареєстрованою в реєстрі нотаріальних дій за № 1227. Просив визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, укладений [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04.12.2013, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1287 та визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу, укладений [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04.12.2013, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1285. У рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023 суд зазначив, що стороною позивача [PERSON] не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що він не ставив підпис в журналі реєстру реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік про вчинення нотаріальної дії за №1227 від 12.11.2013, а обов`язок доведення наявності обставин на які посилався позивач, покладається на позивача. Вищевказаним рішенням\~суду встановлено, що [PERSON] своїм підписом ствердив ту обставину, що він діє вільно, цілеспрямовано і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин, викладених в заяві, діючи без випливу обману, за відсутності тяжкої\~обставини та обставин, що спонукають вчинити дану заяву на вкрай невигідних умовах, за відсутності будь-яких заперечень щодо кожної з умов цієї заяви. В заяві міститься покликання на те, що нотаріусом йому роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цієї заяви. Особу [PERSON] , який підписав документ встановлено, його дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, заявою від 12.11.2013, зареєстрованою в реєстрі під №1227, засвідченою приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., [PERSON] ствердив, що дружина [PERSON] купує за особисті кошти житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй йому особисто. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] та поділу не підлягає, а відтак позовна вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] до задоволення не підлягає. \~ \~ \~ \~Також, судом встановлено, що кухонний меблевий гарнітур, обідній стіл та шість стільців були придбані разом із житловим будинком за особисті кошти відповідача [PERSON] , а відтак не можуть бути визнані предметами спільної сумісної власності подружжя та не підлягають поділу або компенсації одній зі сторін за умови передачі іншій майна в натурі. \~ \~ \~ \~Разом з тим, судом встановлено, що після придбання [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , сторони перебуваючи у зареєстрованому шлюбі здійснили облаштування земельної ділянки та спірного будинковолодіння. Зокрема, із висновку експерта № 241111/1_ФМ від 15.01.2025 випливає, що будівельні роботи по облаштуванню будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] були виконані після його придбання, а саме після 03.12.2013, в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, зокрема: укладення бруківки, будівництво бані, зведення альтанки та господарської будівлі. Вартість виконаних будівельних робіт по облаштуванню вказаного будинковолодіння після його придбання, а саме 03.12.2013 становить 1074107,00 грн. Відповідачем [PERSON] не спростовано того факту, що після придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на вказаній території проводилися роботи по її облаштуванню за її власний кошт. Таким чином, з відповідача [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] половину вартості витрат понесених на облаштування земельної ділянки та спірного будинковолодіння, а саме 537053,50 грн. Судом також встановлено, що сторонами за час перебування у шлюбі придбано наступне майно: телевізор 5 S SONI, телевізор 5 S LD, холодильник LD, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрина зі склом, журнальний столик, мармуровий торшер, підставка під вазон з мармура, тумба під телевізор, 4 тумбочки, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробна кімната, шафа купе, тумба під телевізор, диван, шафа, пенал зі скляними дверима, книжкова шафа, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалка, дзеркало, люстри (6 штук), картина гобелен, автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] , яке слід визнати спільною сумісною власністю подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3177 від 28.09.2023 ринкова вартість меблів та предметів інтер`єру з урахуванням втрати якості, в зв`язку з експлуатаційним зношенням так і з пошкодженням від впливу зовнішніх факторів, з урахуванням художньої та естетичної цінності становить 153010,00 грн. (без урахування набору меблів для кухні, столу кухонного (обіднього), стільців для кухні в кількості 6 шт.). З яких ринкова вартість станом на час дослідження телевізора 5 S SONI становить 8600,00 грн., телевізора 5 S LD 2400,00 грн., крісел 2 шт. 1650,00 грн., холодильник LD 9750,00 грн., комод антикварний коричневий 17500,00 грн., диван та два крісла 18000,00 грн., вітрина зі склом 6860,00 грн., журнальний столик (стільниця із мармуру) 10800,00 грн., мармуровий торшер 6180,00 грн., підставка під вазон з мармура 4680,00 грн., тумба під телевізор 6300,00 грн., 4 тумбочки 3640,00 грн., трюмо 4800,00 грн., ліжко двоспальне металеве 5480,00 грн., ліжко двоспальне 2240,00 грн., спальний гарнітур 9760,00 грн., гардеробна кімната 4800,00 грн., шафа купе та тумба під телевізор 3050,00 грн., диван та 2 крісла 2640,00 грн., шафа 2745,00 грн., пенал зі скляними дверима 2440,00 грн., книжкова шафа 2135,00 грн., трюмо 2160,00 грн., стіл журнальний 1200,00 грн., крісло-качалка 3000,00 грн., дзеркало 2400,00 грн., люстри (6 штук) 5700,00 грн., картина гобелен 2100,00 грн. Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 3179-Е від 23.11.2023 ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] з урахуванням втрати якості в зв`язку з експлуатаційним зношенням так і з пошкодженням від впливу зовнішніх факторів на момент дослідження складає 184568,00 грн. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга\~статті 372 ЦК України). Згідно правових позицій Верховного Суду поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна,що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. До подібних правових висновків дійшов Верхоіний Суд у постановах від 15.04.2020 у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), від 09.06.2021 у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20). Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] перебуває у користуванні відповідача [PERSON] , яка використовує його з метою транспортування сина сторін, а саме до школи та відвідування позашкільних заходів, оскілки вони проживають за межами м. Луцьк, а тому вона претендує на цей автомобіль при поділі майна. Таким чином, автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] слід залишити у власності [PERSON] з виплатою [PERSON] половини вартості вказаного автомобіля. Оскільки, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 3179-Е від 23.11.2023 ринкова вартість вказаного автомобіля складає 184568,00 грн., відтак половину від цієї суми слід компенсувати позивачу, а саме 92284,00 грн. Враховуючи визнання майна спільною сумісною власністю сторін, а саме: телевізора 5 S SONI, телевізора 5 S LD, крісел 2 шт., холодильника LD, комода антикварного коричневого, дивана та двох крісел, вітрини зі склом, журнального столика, мармурового торшера, підставки під вазон з мармура, тумби під телевізор, 4 тумбочки, трюмо, ліжка двоспального металевого, ліжка двоспального, спального гарнітуру, гардеробної кімнати, шафи купе, тумби під телевізор, дивану, шафи, пеналу зі скляними дверима, книжкової шафи, трюмо, столу журнального, крісло-качалки, дзеркала, люстри (6 штук), картини гобелен, суд дійшов висновку про їх розподіл між сторонами. Сторонами під час розгляду справи не досягнуто згоди щодо поділу меблів та предметів інтер`єру в натурі, а тому суд вважає здійснити їх розподіл наступним чином. Виділити позивачу [PERSON] у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в особисту приватну власність наступне майно: телевізор 5 S SONI, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрина зі склом, 4 тумбочки, шафа купе та тумба під телевізор, диван та 2 крісла, шафа, пенал зі скляними дверима, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалка, дзеркало, люстра (1 штука), всього на загальну суму 75185,00 грн. Відповідачу [PERSON] виділити у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в особисту приватну власність наступне майно: телевізор 5 S LD, крісла 2 шт., холодильник LD, журнальний столик (стільниця із мармуру), мармуровий торшер, підставка під вазон з мармура, тумба під телевізор, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробна кімната, книжкова шафа, люстри (5 штук), картина гобелен, всього на загальну суму 77825,00 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.70 СК України суд збільшив частку відповідача [PERSON] на суму 2640,00 грн., оскільки з нею залишились проживати діти. У частині другій\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, судом встановлено, що за період перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] , здійснили облаштування земельної ділянки та спірного будинковолодіння та придбали вищевказані меблі та предмети інтер`єру. Всього загальною вартістю 1410035,00 грн. Зазначене вище майно, набуте сторонами за час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, тому при поділі такого майна кожний із них має право на виділення йому 1/2 частки цього майна вартістю 705017,50 грн. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також серед іншого витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду та з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 12.03.2025 позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 14358,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 180154,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 705017,50 грн., що становить 39,13 % від ціни позову, отже судовий збір, який підлягає стягненню становить 5618,29 грн. Крім цього з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті заяв про забезпечення позову в загальному розмірі 1505,00 грн. Також з відповідача в користь позивача необхідно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 3177 від 28.09.2023 в сумі 21508,20 грн. та судової транспортно-товарознавчої експертизи № 3179-Е від 23.11.2023 в сумі 3823,68 грн. Суд відмовляє\~у стягненні\~в користь\~позивача витрат\~за проведення\~судової оціночно-будівельної\~та будівельно-технічної\~експертизи №\~3154\~від 25.10.2021,\~оскільки житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] та в цій частині позовних вимог відповідачу було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial