Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заподіяної майнової шкоди в порядку регресу у сумі 139554 грн. 45 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач [PERSON] \~27.06.2023\~року о\~06.45\~годині,\~в м.\~Харків,\~керував автомобілем\~ГАЗ 2705\~ВП-6,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~по вулиці\~Біблика,\~при виїзді\~на нерегульоване\~перехрестя з\~проспектом Архітектора\~Альошина,\~не надав\~переваги в\~русі автомобілю\~Renault\~Megane,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~який рухався\~по головній\~дорозі,\~та скоїв\~зіткнення з\~ним,\~внаслідок чого\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження,\~чим завдано\~матеріальні збитки,\~чим порушив\~п.16.11\~ПДР України,\~за що\~передбачено відповідальність\~за ст.\~124\~КУпАП.\~На дату\~скоєння цієї\~пригоди водій\~ [PERSON] \~не мав\~чинного договору\~обов?язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Вина [PERSON] \~у скоєнні\~вищезазначеної ДТП\~підтверджується постановою\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Харкова від\~17.07.2023р.\~В результаті\~зазначеної ДТП\~був пошкоджений\~автомобіль Renault\~Megane,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~що належить\~ [PERSON] .\~Вартість відновлювального\~ремонту пошкодженого\~відповідно до\~звіту N?\~262\~про визначення\~вартості відновленого\~ремонту транспортного\~засобу Renault\~Megane,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~складає136\~078,45\~грн.\~Зазначена шкода\~особисто Винуватцем\~не була\~відшкодована потерпілій\~особі.\~Власник пошкодженого\~автомобіля з\~метою отримання\~відшкодування звернувся\~до Моторного\~(транспортного)\~страхового бюро\~України з\~відповідною заявою\~до якої\~було додано\~копію полісу\~обов?язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів N?\~ЕP-214931183\~термін дії\~з «23»\~червня 2023\~р.\~по «22»\~червня 2024\~р.У зв?язку\~з настанням\~події,\~передбаченої п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону,\~МТСБУ 20.09.2023\~р.\~Здійснилов иплату\~відшкодування потерпілій\~особі в\~розмірі 136\~078,45\~грн.\~(наказ\~N?\~3/16219\~від 19.09.2023\~р.).Після проведення\~виплатипотерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 02.10.2023 р. N 3.1-01-6/32021 МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат з добровільному порядку, який залишено без задоволення. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 3 476,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача МТСБУ про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] 27.06.2023 року о 06.45 годині, в м. Харків, керував автомобілем ГАЗ 2705 ВП-6, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Біблика, при виїзді на нерегульоване перехрестя з проспектом Архітектора Альошина, не надав переваги в русі автомобілю Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, чим порушив п.16.11 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.07.2023року справа № 644/4574/23, провадження № 3/644/1439/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо- транспор тної пригоди. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого відповідно до звіту N? 262 про визначення вартості відновленого ремонту транспортного засобу Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] складає134 478,45 грн. Зазначена шкода особисто Винуватцем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N? ЕP-214931183 термін дії з «23» червня 2023 р. по «22» червня 2024 р. У зв?язку\~з настанням\~події,\~передбаченої п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону,\~МТСБУ 20.09.2023\~р.\~здійсниловиплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 136 078,45 грн. (наказ N? 3/16219 від 19.09.2023 р.). Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до п. 40.3 ст.40, п.41.4 ст.41 Закону №1961-IV, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону; МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-I при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 Закону №1961-IV - шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону №1961-IV чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.... Відповідно до\~п.36.1,\~36.2\~ст.36\~Закону страховик,\~

Outcome: approved