Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

30 липня 2025 року позивач, Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго», через свого представника Олену Федосову звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 5\~071,17 грн та судові витрати. Позов мотивований тим, що в опалювальні періоди 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 роки ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надав послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Теплове обладнання вказаного майна підключено до системи централізованого опалення будинку. У позові зазначив, що фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряди на підключення до централізованого опалення та накази про закінчення опалювального періоду на підставі рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про закінчення опалювального сезону. Власницею квартири за названою адресою є відповідач [PERSON] , а отже фактично є споживачем послуг та несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги та ст.ст. 64, 68\~Житлового кодексу Української РСР,\~ст. 322 ЦК України. Підприємством вживались заходи для укладення споживачами Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, але договір не укладено, але обов`язок сплачувати вартість наданих послуг випливає з самого факту користування цією послугою відповідно до\~ст. 11 ЦК України. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті за послуги з централізованого опалення, виникла заборгованість за період з 01.03.2019 по 31.10.2021, яка складає 5\~071,17 грн. Також за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 відповідачу нараховано 568,77 грн\~- сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, а також 238,66 грн -\~3% річних, що разом з основною сумою боргу становить 5\~878,60 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не погашає наявну заборгованість у добровільному порядку, позивач змушений був звернутися в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 07.08.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. За адресою проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною у справі інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 427099218 від 15.05.2025. Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» в опалювальному сезоні 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 надав послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (Наряд № 128-а від 15.10.2018, наказ від 05.04.2019 № 225/1, наряд № 134-а від 01.11.2019, наказ від 08.04.2020 № 192, наряд № 139 А 2020 р, наказ від 12.04.2021 № 236). Відповідно до положень ст.ст.\~319,\~322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини першої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктами 1 та 5 частини другої\~статті 7 цього Закону\~обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Індивідуальний споживач, відповідно до положень\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Також згідно з\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої\~статті 11 ЦК України\~про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані послуги, а тому доводи відповідача в цій частині суд відхиляє. Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2019 до 31.10.2021 року складає 5\~071,17 грн. Крім того за період з 01.04.2019 до 31.10.2021 відповідачу нараховані: 568,77 грн\~- сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, а також 238,66 грн\~- 3% річних. Враховуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що позивач довів невиконання відповідачами обов`язку сплачувати за надані послуги. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У статтях\~610,\~611 ЦК України\~закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, виходячи з встановлених обставин та враховуючи наведену норму, позивачем правомірно нараховано за період з 01.04.2019 до 31.10.2021 суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 568,77 грн, а також 3% річних у розмірі 238,66 грн. На підставі наведеного вище, оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн, які були понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved