Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Зазначала, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . [PERSON] є її рідною сестрою, яка подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідачка, дізнавшись про смерть тітки умисно не повідомила її про смерть, здійснила поховання [PERSON] та звернулася до приватного нотаріуса КМНО Мазепіної В.Г. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. У неї з [PERSON] були приязні стосунки Відповідачці та приватному нотаріусу КМНО Мазепіній В.Г. достовірно було відомо про те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті тітки [PERSON] , як і достовірно було відомо про її місце проживання. Починаючи з 2019 року і по цей час вона спіткнулася із тяжкою хворобою, про що було відомо і тітці [PERSON] , яка цікавилась її здоров`ям і переживала за неї. Після перенесеної нею нейрохірургічної операції (11.04.2022) вона з 19.10.2022 є інвалідом 1 групи довічно (потребує стороннього догляду, диспансерний нагляд і лікування). Починаючи з 2019 року вона страждає на внутрішню субкомпенсовану гідроцефалію головного мозку нормального тиску, лікворно-гіпентезивний синдром, інтелектуально-мнестичні розлади, вестибуло-атактичний синдром та ін., про що їй було встановлено відповідний діагноз лікарями. Після проведеного у 2019 році МРТ у неї було виявлено гідроцефалію головного мозку, яка супроводжується порушенням ходи, психічними розладами, постійними головними болями, запамороченнями, сонливістю, деменцією. З 2019 року вона стала постійно брати лікарняні за місцем своєї роботи та перебувати на лікуванні, практично вона не може самостійно пересуватися, а з 2021 року їй потрібен постійний сторонній догляд. Вказані діагнози їй встановлювалися різними медичними установами. Вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 9 з 29.05.2020 по 15.06.2020. Неодноразово консультувалася в Державній установі «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А. Г1. Ромодонова НАМН України». 25 серпня та 28 грудня 2022 року їй встановлено діагноз: Органічне ураження ЦНС. Арезорбативна гідроцефалія, неясного генезу. Дисциркулярна енцефалопатія II ст. Двостороння пірамідна недостатність. Виражені вестибуло-атактичні порушення. Цефалагічний синдром. Гіпомнестичний синдром. Симпатоадреналові кризи. Астеноневротичний синдром. Тазові порушення (по типу нетримання сечі). Рекомендована повторна решунтуюча операція. На даний час вона продовжує лікування і їй знову рекомендована повторна нейрохірургічна операція Тривала тяжка хвороба, яка супроводжується фактичною неможливістю пресуватися (частково у межах своєї квартири), заторможеністю, втратою концентрації, сильною слабкісті, високим тиском, психічними розладами, деменцією, блювотою, тазовими порушеннями по типу нетримання сечі, систематичними головними болями та іншими наслідками, позбавляла її звичайного способу життя, нормальних життєвих зв`язків із оточуючими людьми, рідними, друзями. У період 2019 року вона багато разів спілкувалась із тіткою по телефону, вона цікавилася її здоров`ям, а вона - її. Напочатку 2021 року вона неодноразово намагалася телефонувати [PERSON] , проте її телефон не відповідав. Про те, що вона захворіла начебто на Ковід вона вже дізналася після її смерті від свого чоловіка, який спілкувався з сусідами тітки. Вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, викликаних тривалою хворобою, і як наслідок довічною інвалідністю. Посилаючись на зазначені обставини, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказала на наступне. [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною тіткою сторін у справі. Основними доводами позивача є те, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки вона проживала окремо та тривалий час хворіла. Однак, додані до позовної заяви документи не свідчать про наявність перешкод для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Вказані обставини свідчать про те, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем без поважних причин. Строк, на який позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, є дуже значним: [PERSON] померла [INFO] , а до суду позивачка звернулася лише 04.01.2023, тобто більше ніж через 1 рік та 8 місяців після її смерті. Перша заява до нотаріуса (а.с. 27) датована 09.09.2022 (один рік та чотири з половиною місяці після смерті [PERSON] ). Більшість наданих позивачкою медичних документів свідчать про її лікування або у 2020 році, тобто ще до смерті тітки, або у 2022 році, тобто вже після смерті [PERSON] та після закінчення встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. Копія «Медичної карти амбулаторного хворого», яка продається у кожному магазині канцелярських товарів, свідчить про те, що ця картка не заповнена належним чином, що унеможливлює ідентифікацію місця амбулаторного обслуговування (не вказано медичний заклад - відповідні графи не заповнені), а по тексту є незрозумілим, хто робив записи (відсутні назви посади, П.І.Б. особи, не має відтисків печатки лікаря). Жодного разу не вказано ідентифікаційних даних осіб, які нібито робили ці записи. Навіть, якщо взяти їх до уваги, вони можуть лише свідчити про амбулаторне лікування, яке жодним чином не заважало позивачці прийняти спадщину. Навіть при поганому самопочутті, нотаріуса можна запросити додому, або ж надіслати заяву листом, що свідчило б про добросовісну поведінку та намагання прийняти спадщину у встановлений законом строк. Жодних доказів того, що позивачка офіційно зверталася до лікарів та отримувала листки непрацездатності (паперові чи електронні), суду не надано. Також судом було витребувано копію спадкової справи, з матеріалів якої випливає, що, звертаючись до нотаріуса із черговою заявою від 28.12.2022 та стверджуючи про поганий стан свого здоров`я, позивачка надала нотаріусу копії медичних документів, що були у неї на той момент, які нібито підтверджували поважність причин пропуску нею строку на прийняття спадщини, вказані медичні документи також за інші роки: за 2017 рік, за 2016 рік, за 2009 рік, що свідчить, що інших документів у неї на той момент не було, а додаткові документи створені штучним шляхом для створення підстав для звернення до суду. Отже, враховуючи усі обставини справи, позивач не мала об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив позивачка підтримала свою правову позицію, викладену у позові та просила позов задовольнити. Позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Приватний нотаріус у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належим чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] 30.08.2021 з заявою про прийняття спадщини після померлої звернулася [PERSON] 09.09.2022 з заявою про прийняття спадщини після померлої звернулася [PERSON] . 12.09.2022 приватним нотаріусом Мазепіною В.Г. [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Отже, у спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Обґрунтовуючи позов, позивач посилалася на те, що строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, викликаних тривалою хворобою. На підтвердження вказаної обставини, до позову були додані наступні медичні документи: - Виписка № 4648 КЗ «Волинська обласна клінічна лікарня» згідно якої [PERSON] , [INFO] , поступила до поліклініки 07.04.2022 та була виписана 21.04.2022, відповідно до якої, зокрема, вбачається те, що [PERSON] хворіє декілька років, 11.04.2022 було проведено оперативне втручання (а.с. 14). - Виписка № 8931 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Київська міська клінічна лікарня № 9» від 02.09.2022 згідно якої [PERSON] , [INFO] проходила обстеження у період з 22.08.2022 по25.08.2022 (а.с. 15-16). - МРТ дослідження датовані: 06.01.2020, 14.01.2020, 12.02.-18.02.2020 (а.с.17-19). - Дослідження від 24.08.2022 (а.с. 20). Висновки від 25.08.2022, від 28.12.2022 (а.с. 21-22)) - Медина карта амбулаторного хворого (а.с. 31-51). До відповіді на відзив позивачем надані медичні документи, які датовані 2024 роком, 2009, 2016 та 2017 роками (а.с. 177-179, а.с. 181-183). Установлено, що [PERSON] померла [INFO] . Моментом відкриття спадщини є смерть спадкодавця - 26.04.2021, з цієї дати починається відлік шестимісячного строку для прийняття спадщини. З досліджених медичних документів вбачається те, що оперативне втручання було проведено [PERSON] 11.04.2022, тобто майже через рік, після смерті [PERSON] . З медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 31-51) вбачається те, що позивачка лікувалася в амбулаторно. Отже, доказів, які б вказували на те, що [PERSON] у період з 26.04.2021 по 26.10.2021 за станом здоров`я не могла подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, останньою суду не надано. Обґрунтовуючи позов, позивачка, також, вказувала як поважні причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини ту обставину, що відповідачка у справі не повідомила її про смерть тітки, а також те, що нотаріус, знаючи про те, що вона також є спадкоємицею померлої, не повідомила її про відкриття спадщини. Разом з тим, необізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця, недобросовісна поведінка іншого спадкоємця, який успадкував за померлим спадкодавцем, щодо неповідомлення про факт смерті спадкодавця, невиконання нотаріусом своїх зобов`язань, передбачених законом, з приводу повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини спадкодавця, жодним чином не впливають на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини спадкоємцем за законом та не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Такий висновок суду відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 01.06.2022 у справі № 148/1805/20, у постанові від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, у постанові від 12.04.2021 у справі № 589/1863/13-ц. Оскільки підстави, на які посилається позивач, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, пов`язаних з прийняттям спадщини (поданням заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини), правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed