Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

25 березня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця адвокатка Бузова Т.Г., про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , договору дарування, за яким [PERSON] подаровано 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та факту державної реєстрації права власності на 2/3 частини вказаного житлового будинку за померлою [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у договорі дарування 2/3 частини вказаного будинку прізвище його бабусі було зазначено « [PERSON] », а також зареєстровано право власності за цим прізвищем та внесені помилкові відомості у реєстр права власності на нерухоме майна, тоді як за паспортом та іншими документами її прізвище українською мовою « [PERSON] », вказані розбіжності унеможливлюють прийняття заявником спадщини після смерті бабусі на підставі заповіту, про що він отримав роз`яснення нотаріуса. 27 березня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявник у судове засідання не з`явився, його представниця адвокатка Бузова Т.Г. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання заявлених вимог. Заінтересована особа Одеська міська рада свого представника у судове засідання не забезпечила, із клопотаннями до суду не зверталася. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 14 листопада 1979 року [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частини цілого житлового будинку з надвірними будовами в [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] , житловою площею 68,7 кв.м, який розташований на земельній ділянці розміром 464 кв.м. Договір дарування був посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Родолес О.Д. та зареєстрований у реєстрі № 2-5781. Проте у вказаному договорі була допущена помилка у написанні прізвища обдарованої, зазначивши його « [PERSON] ». На підставі договору дарування зареєстровано право власності у КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON] на отриманий у дар об`єкт нерухомості, запис № 5894 у книзі: 1доп-142 та 16 травня 2012 року були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав про належність [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності 2/3 часини вказаного житлового будинку. За своє життя [PERSON] заповідала все своє майно на випадок смерті своєму онуку [PERSON] , про що 20 липня 2012 року склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. та зареєстрований у реєстрі 1775. [INFO] бабуся заявника [PERSON] померла, актовий запис № 4729, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 2/3 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору дарування від 14 листопада 1979 року. За заявою [PERSON] 19 березня 2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. заведена спадкова справа щодо майна померлої № 16/2025. Рішенням Суворовського районного суму м. Одеси від 18 грудня 2024 року у справі № 523/5613/24 встановлено факт проживання заявника разом з [PERSON] понад п`ять років до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . Під час\~перевірки документів\~приватним нотаріусом\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Двоєнкіною Т.О.\~було виявлено,\~що в\~договорі дарування\~2/3\~частини житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~наявна помилка\~внаписанні прізвища обдарованої, яке зазначено українською мовою « [PERSON] », відповідно такі ж відомості містяться і у КП «ОМБТІ та РОН» та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. У зв`язку чим приватний нотаріус повідомив заявника про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності у написанні прізвища померлої та необхідність звернення до суду. Судом встановлено, що вказана розбіжність у написанні прізвища [PERSON] пов`язана із перекладом прізвища з російської мови. Так, 16 квітня 1960 року [PERSON] , 1938 року народження, уклала шлюб із [PERSON] , свідоцтво про одруження, видане райбюро ЗАГС Ленінського району м. Одеси, було заповнено російською мовою, в якому прізвище бабусі заявника після укладення шлюбу, зазначено « [PERSON] ». 17 лютого 1997 року [PERSON] , [INFO] , отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в якому українською мовою її прізвище зазначено як « [PERSON] », а російською мовою - « [PERSON] ». Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера 21 листопада 1996 року видана на ім`я [PERSON] . Посвідчення ветерана праці серії [NUMBER] від 21 квітня 1997 року прізвище бабусі російською мовою зазначено « [PERSON] ». Відповідно до домової книги, яка велася на російській мові, [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 лютого 1997 року, зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В довідці про місце проживання від 18 травня 2021 року за №7, оформленій російською мовою, власником будинку за адресою: [ADDRESS] зазначена [PERSON] , [INFO] . Отже, вказані розбіжності у правовстановлюючому документі, які призвели до внесення помилкових відомостей у Державний реєстр права власності, унеможливлюють отримання заявником свідоцтва про права на спадщину після смерті його бабусі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, із наданих доказів судом встановлено належність померлій [PERSON] договору дарування частини житлового будинку, в якому допущено помилку під час написання її прізвища, а також факт державної реєстрації за нею права власності на отриманий у дар об`єкт нерухомості на підставі вказаного договору. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву.

Outcome: approved