Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

18.06.2025 року позивач ТзОВ "Споживчий Центр" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обгрунтування вказавши, що 18.01.2025 року між ТзОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 18.01.2025-100002436, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 10000 грн., на строк 98 днів, зі сплатою відсотків. ТзОВ "Споживчий Центр" виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 25.04.2025 року виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 26300 грн. з яких: тіло кредиту 10000 грн., відсотки 9800 грн., комісія 1500 грн. та неустойка 5000 грн. Від виконання своїх зобов`язань по Кредитному договору № 18.01.2025-100002436 від 18.01.2025 року відповідач продовжує ухилятись. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Споживчий Центр" 26300 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив справу слухати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 5-зворот). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.01.2025 року між ТзОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 18.01.2025-100002436, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 10000 грн., на строк 98 днів, зі сплатою 1 % відсоток за кожен день користування кредитом та 15 % комісії від суми кредиту. Дата повернення кредиту 25.04.2025 року (а.с. 10-16). Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі (а.с. 19). За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 18.01.2025-100002436 від 18.01.2025 року, у зв`язку з чим у нього станом на 25.04.2025 року перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 26300 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10000 грн., заборгованість по відсотках - 9800 грн., комісія - 1500 грн., неустойка - 5000 грн. (а.с. 8) У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування відповідачем в ході розгляду справи заявлено не було. Таки чином суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000 грн., заборгованості по відсотках - 9800 грн., комісії - 1500 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки) за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX передбачене звільнення позичальника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання згідно з договором кредиту (позики), укладеним банком чи іншим кредитодавцем (позикодавцем). Вказаним Законом України «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, який діє і по даний час, тому відповідач, як позичальник, звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, у зв`язку з чим передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в сумі 5000 грн. за кредитним договором № 18.01.2025-100002436 від 18.01.2025 року, які нараховані у період воєнного стану, у даному випадку відсутні. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Споживчий центр» позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем ТОВ «Споживчий центр» заявлені вимоги про стягнення з відповідача. заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 26300 грн., судом задоволено позов на суму 21300 грн., що становить 80,99 % від ціни позову. За звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422Є,4 грн. (а.с. 1), 80,99 % від якого складають 1961 грн. 90 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,\~

Outcome: partial