Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою в інтересах позивача, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивачу на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження Синельниківського міського голови №31-р від 16 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Червоноармійська» перейменована на вулицю «Армійську». На даний час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на належний позивачу житловий будинок накладено обтяження про заборону відчуження нерухомого майна №9384221, накладеного 25 грудня 2009 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі повідомлення про видачу позики №1 станції Синельникове 1 Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці від 25 листопада 1964 року. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що заборона на відчуження була накладена 25 грудня 2009 року і власником будинку зазначений [PERSON] , тоді як на той час власником будинку вже була позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері. Хто такий [PERSON] позивачу не відомо. З довідки, наданої службами регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 20 та 21 березня 2025 року, вбачається, що [PERSON] з 1963 року по 1991 рік не працював на станції Синельникове-1 Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці. Внаслідок накладеної заборони позивач позбавлена можливості реалізувати своє право щодо розпорядження належним їй майном, у зв`язку з чим просить суд зняти вищезазначену заборону на житловий будинок. Представник відповідача [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що матеріали справи не містять документів, на підставі яких нотаріусом було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зокрема повідомлення про видачу позики №1 від 25 листопада 1964 року, виданого станцією Синельникове 1, у зв`язку з чим немовжливо встановити причини такого обтяження і, як наслідок, наявність чи відсутність підстав для його припинення. Крім того, серед позовних вимог немає вимоги про припинення зобов`язання, яке було підставою для накладення обтяження, і наявність не виконаного (не припиненого) зобов`язання унемовливлює скасування такого обтяження. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача Третяк І.П. до початку судового розгляду справи надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача Блоха О.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав обставини, викладені у відзиві на позовну заяву і просив у задоволенні позову відмовити. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Як вбачається з копії судового рішення позивач [PERSON] стала власником вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на належний позивачу житловий будинок накладено обтяження про заборону відчуження нерухомого майна №9384221, накладеного 25 грудня 2009 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі повідомлення про видачу позики №1 станції Синельникове 1 Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці від 25 листопада 1964 року. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що заборона на відчуження була накладена 25 грудня 2009 року і власником будинку зазначений [PERSON] , тоді як на той час вказаний будинок належав позивачу з часу відкриття спадщини, тобто з 28 вересня 1996 року, що повністю узгоджується з вимогами ч.5 ст.1268 ЦК України, згідно якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З довідки, наданої службами регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 20 та 21 березня 2025 року, вбачається, що [PERSON] з 1963 року по 1991 рік не працював на станції Синельникове-1 Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, а накладена на будинок заборона порушує її права на розпорядження належним їй будинком. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою і позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що матеріали справи не містять документів, на підставі яких нотаріусом було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, є необгрунтованими, оскільки не залежно від підстав такого накладення вказане обтяження накладено на належне позивачу нерухоме майно, а не на майно [PERSON] , у зв`язку з чим позивач має право вимагати усунення перешкод шляхом зняття вказаної заборони на відчуження належного їй житлового будинку. Необгрунтованими суд вважає і посилання представника відповідача на відсутність позовної вимоги про припинення зобов`язання, яке було підставою для накладення обтяження, оскільки позивач не була стороною зобов`язання. На підставі викладеного,

Outcome: approved