Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з вказаним\~вище позовом,\~який мотивовано\~тим,\~що 18.12.2020\~сторони зареєстрували\~шлюб.\~ [INFO] у\~сторін народилась\~спільна дитина\~-\~ [PERSON] .\~Подружні відносини\~між ними\~не склались\~та вони\~почали проживати\~окремо з\~вересня 2023\~року та\~рішення Могилів-Подільського\~міськрайсуді від\~09.05.2024\~року їх\~шлюб було\~розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідачка перестала давати позивачу бачитись з дитиною на постійній основі. З цих підстав він звернулась в орган опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради. Розглянувши його звернення було винесено рішення № 105 від 25 квітня 2024 року про визначення способу участі батька, [PERSON] у вихованні сина та спілкуванні з ним. Відповідно до рішення визначили позивачу можливість спілкуватись з сином кожної п`ятниці з 15:00 год. до 18:00 год. за попередньою домовленістю, враховуючи режим, інтереси і потреби дитини. Разом з тим, відповідачка перешкоджає виконанню даного рішення та позбавляє позивача можливості бачитись та розмовляти по телефону з сином. Вже багато разів позивач приїздить до дитини (за попередньою домовленістю), щоб забрати до свого місця проживання на вихідні дні із с-ще Стрижавка до місця проживання відповідача, що потребує матеріальних витрат, а вона не бере трубку і принципово не дає бачитись з дитиною. Позивач неодноразово звертався до органів опіки і піклування Могилів-Подільської міської ради із заявами про недотримання рішення № 105 від 25 квітня 2024 року про визначення способу участі батька у вихованні дитини та вимагав провести бесіди з нею психологічного характеру. В зв`язку з тим, що у сторін не виходить вирішити даний спір в позасудовому прядку, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного вище, просить суд зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивача із її сином та визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з сином та у його вихованні, відповідно до рішення органу опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.08.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подала до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі. Заперечувала проти задоволення позовних вимог. Також подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що заперечує проти позовних вимог, зокрема, оскільки жодних перешкод у спілкуванні сина з батьком відповідач не вчиняє та навіть станом на момент подання пояснень дитина перебуває разом з батьком. Крім того у серпні 2025 року дитина проживала у батька близько 12 днів. Представник Органу опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету. Про поважність причин неявки до суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи суд, письмові пояснення відповідача, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке. Встановлено, що 18.12.2020 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2024 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). Та обставина, що рішення набрало законної сили жодною із сторін не заперечувалась. Як стверджує позивач, після фактичного припинення шлюбних відносин відповідачка перестала давати позивачу бачитись з дитиною на постійній основі. Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У п. 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 3\~статті 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ (п. 135 рішення ЄСПЛ від 06.07.2010 у справі «Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії»; п. 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», п. 77 рішення ЄСПЛ від 11.10.2017 у справі «М. С. проти України»). У\~статті 7 СК України\~визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства"\~контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~151\~Сімейного кодексу\~України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Як стверджує позивач, між ним, як батьком та відповідачем, як матір`ю неповнолітньої дитини не досягнуто згоди з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з ним. За змістом\~статті 159 СК України\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.\~ Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях з його сином, то суд звертає увагу на те, що така вимога стосується обставин майбутнього, тоді як суд може вирішувати спір лише за наявності фактично порушеного, невизнаного або оспорюваного права, оскільки судовий процес є інструментом для вирішення вже існуючих, а не потенційних подій або конфліктів, які ще не настали. При цьому, суд також звертає увагу на те, що в ході судового розгляду відповідач ту обставину, що нею вчиняються будь-які перешкоди у спілкуванні батька з дитино, не визнала, а позивач на підтвердження такої обставини належних та допустимих доказів не надав. Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином. Разом з тим, наявність спору з цього приводу, є підставою для визначення судом способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Доказів тієї обставини, що спілкування батька з сином суперечить інтересам дитини, перешкодить його нормальному розвитку та негативно вплине на його психічний чи фізичний стан, або ж становить загрозу для нього, матеріали справи не містять. Положеннями\~статті 19 СК України\~визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою\~статті 170 цього Кодексу. Під час розгляду судом спорів, зокрема, щодо участі батька у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Рішенням №105 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 25.04.2024 визначено спосіб участі батька у вихованні дитини та встановити дні та години зустрічей: [PERSON] , [INFO] , з малолітньої дитино [PERSON] , [INFO] , а саме: кожної п`ятниці з 15:00 год. по неділю до 18:00 год. за попередньою домовленістю батьків, враховуючи режим, інтереси і потреби дитини. Матері Дитини, [PERSON] давати можливість батьку спілкуватись з дитиною по відео та телефонному зв`язку. Святкові дні (Різдво, Великдень, Новий рік, тощо) проводити з дитиною в порядку черговості з кожним із батьків, за їх попередньою домовленістю (а.с.12). При цьому, саме на встановленні такого графіку наполягає позивач. Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що з метою реального виконання рішення суду та можливості реалізації позивачем своїх прав на участь у вихованні та спілкуванні з сином, слід визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та його вихованні, визначивши участь батька у вихованні дитини відповідно до рішення №105 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 25.04.2024, з врахуванням позовних вимог. При ухваленні такого рішення суд також зважає на те, що ні позивач, ні відповідач не позбавлені в майбутньому повторно звернутись до суду з вимогою про зміну встановленого судом графіку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial