Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

28.04.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Павлюк І.О. звернувся з позовними вимогами до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту\~з \~нерухомого майна\~ . В позовній заяві вказував , що при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено факт накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] . Підставою обтяження стали: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, ВП№33899312 видана 16.08.2012 року Відділом ДВС В-Багачанського РУЮ. Реєстраційний номер обтяжень 12882221. В подальшому, з інформації отриманої в органу державної виконавчої служби по відповідному виконавчому провадженні встановлено, що таке відкрито на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 04.11.2011 року по справі №2- 6949. При цьому, 22.08.2012 року відповідне виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент вчинення відповідної дії), тобто у зв`язку з фактичним повним виконання ухвали суду. В подальшому, в Октябрському районному суді м. Полтави отримано вказану копію ухвали суду. Зі змісту останньої встановлено, що така винесена в межах судової справи розпочатої на підставі позовної заяви ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвала постановлена за результатами розгляду заяви представника позивача про забезпечення позову. Як наслідок, вирішено таку задовольнити частково та накласти арешт на рухоме та нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог 24952,03 грн та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню вищезазначеного майна. Тобто, виконавче провадження відкрито на підставі ухвали суду про забезпечення позову. В подальшому, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2012 року вирішено позов ПАТ КБ ПриватБанк задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість по кредитному договору в розмірі 24952,03 грн. Дане рішення фактично виконано , заборгованість сплачена, але арешт з майна знятий не був. 3 метою зняття вказаних арештів та з`ясування ходу примусового виконання рішень представник позивача звернувся до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із відповідною заявою. У відповідь отримано лист за вих. №23339 від 15.04.2025 року в якому повідомлено, що на примусовому виконанні в В-Багачанського Районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №33899312 з примусового виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 04.11.2011 року по справі №2-6949 щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк. 22.08.2012 року зазначене виконавче провадження було завершене у зв`язку з повним фактичним виконанням на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження. При цьому, на даний час, матеріали виконавчих проваджень знищені. Тобто, як надання їх копій так і подальше зняття арешту з майна неможливе. Таким чином, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень), накладених на майно, порушується право позивача на володіння майном, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження . 12.05.2025 року від представника третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких остання просила відмовити в задоволені позовних вимоги з підстав вказаних в поясненнях (а.с.29-31). 13.05.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити [PERSON] у задоволені позову з підстав вказаних у відзиві. (а.с.35-36). Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Павлюк І.О. надав заяву, в якій просив задовольнити позов, скасувати накладений арешт, справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши що позивачем порушено порядок скасування арешту майна. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Їпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 414014697 від 19.02.2025 року, майно, яке належить [PERSON] обтяжене арештом нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12882221, зареєстровано 16.08.2012 за №12882221 реєстратором Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника ВП №33899312, 16.08.2012 Відділ ДВС В-Багачанського РУЮ (а.с.9-10). Згідно із листом від 15.04.2025 року за №23339 Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначено, що на виконанні Великобагачанського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало на виконанні ВП №33899312 з примусового виконання Ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 04.11.2011 по справі №2-6949 щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, відносно [PERSON] , де стягувачем був ПАТ «Приватбанк» 22.08.2012 зазначене виконавче провадження було завершене у зв`язку з повним фактичним виконанням згідно п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження знищено (а.с.8). Згідно копії рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10.02.2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованості по кредитному договору в розмірі 24952,03 грн., судовий збір 249,52 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. (а.с.6). В межах розгляду даної справи ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.11.2011 року за результатами розгляду заяви представника позивача про забезпечення позову було накладено арешт на рухоме і нерухоме майно [PERSON] в межах суми заявлених позовних вимоги 24952,03 грн. (а.с.7). (а.с.82). Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~Згідно з ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.\~Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.\~Згідно з вимогами\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. У контексті даної справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] не може реалізувати права власності на все нерухоме\~майно, у зв`язку з накладенням судом арешту на нього, в порядку заходів забезпечення позову, передбачених\~главою 10 ЦПК України. Водночас, відповідно до\~ст. 158 ЦПК України\~суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні в справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, норми\~ЦПК України\~містять спеціальну процедуру зняття арешту з майна, яке було накладено судом в порядку забезпечення позову, а саме шляхом скасування цього забезпечення. Як\~вже встановлено судом, у провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебувала цивільна справа №2-6949-11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В рамках цієї справи, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.11.11 року в порядку забезпечення позову і було накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, що належить [PERSON] в межах суми заявлених позовних вимог 24952,03 грн. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачу [PERSON] , який є особою щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто стороною у справі, належало б звернутися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-6949/11, в межах якої і були накладені арешти на нерухоме майно. Натомість позивач звертаючись до суду з позовом до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, обрав позапроцесуальний спосіб захисту свого цивільного права. Враховуючи зазначені вище обставини, суд не погоджується з позицією позивача про застосування до спірних правовідносин положення\~ст. 391 ЦК України, оскільки в контексті даної справи, позов про зняття арешту з майна, в порядку зазначеної норми закону, міг бути пред`явлений позивачем у тому разі,\~коли він не був би стороною у справі в межах якої судом застосовано заходи забезпечення позову, а також особою відносно якої застосовані такі заходи. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладених у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 2641/1271/19-ц (провадження № 61-5579св20) та від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17 (провадження\~№ 61-43809св18). Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22). З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] обрав позапроцесуальний спосіб оскарження судового рішення, ухваленого у іншій справі, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно вимог\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачеві було відмовлено, сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 4) слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed