Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У травні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просив стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 10 306,20 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 494,40 грн, три проценти річних у розмірі 360,01 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 35 298,02 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 5 118,21 грн, три проценти річних у розмірі 1 233,01 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 682,87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 209,22 грн, три проценти річних у розмірі 68,08 грн, пеню у розмірі 34,35 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 83 271,30 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 617,12 грн, три проценти річних у розмірі 1 935,34 грн, пеню у розмірі 1 253,25 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн., а всього 150 944,92 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 92 копійки, а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» посилається на те, що з 01.05.2018 року КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" є виконавцем комунальних послуг до 31.10.2021 року - з центрального опалення та з центрального постачання гарячої води. З 01.11.2021 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. На своєму веб-сайті оприлюднив типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло - та водопостачання, як наслідок квартира 102 за вищевказаною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло - та водопостачання, а тому відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року споживачами послуг з ТЕ/ПГВ, від яких у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). Позивач надає відповідачам щомісячно послуги, проте відповідачі у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачують за споживі послуг ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.05.2018-31.03.2025 і складає 120 315,73 грн, за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року за послуги з центрального постачання гарячої води у розмірі 35 298,02 грн; за період з 01.11.2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 682,87 грн, з постачання гарячої води у розмірі 83 271,30 грн. Також, у період з 01.11.2021 року заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн. Також, на підставі договору про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ ""КИЇВЕНЕРГО" та КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набув право грошової вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з центрального постачання гарячої води у розмірі 10 306,20 грн. У зв`язку з вказаними обставинами просить позов задовольнити. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та справу передано судді (а.с. 43-44). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.47). 06 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , [PERSON] , в якому просять застосувати строки загальної позовної давності, врахувати дію обставин непереборної сили та зобов`язати позивача надати розрахунок заборгованості за останні три роки враховуючи фактичну кількість мешканців квартири. 17 червня 2025 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачів (а.с.88). 04 серпня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких просить позовні вимоги задовольнити повністю. Зазначала, що квартира [ADDRESS] має дві точки розбору гарячої води, які оснащені лічильниками гарячої води та лічильником без зазначення заводського номера, через відсутність інформації про проведення метрологічної повірки лічильник №15057939 знятий з обліку 30.09.2021 року, вузол без зазначення заводського номеру знятий з обліку 01.10.2021 року. Отже з дати зняття лічильників нарахування здійснюється як приміщення не оснащене лічильником. Відпвовідачами не надавалась інформація для внесення змін щодо кількості зареєстрованих осіб. Згідно бази даних ПК "БІТеК" наявний лічильник серії №2095852 для надання послуг. Для здійснення корегування відповідачам необхідно провести повірку лічильника. 23 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] в якій просить приєднати докази до матеріалів справи, справу розглянути за її відсутності. 23 вересня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП«КИІВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано на офіційному сайті КП «КИЇВЕНЕРГО» типовий договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води) (а.с.20). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Згідно інформації КП "ГІОЦ" з реєстру територіальної громади [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже вони є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною адресою (а.с. 45-46). Доказів, які б підтверджували, те, що відповідачі не є користувачами послуг КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною адресою відповідачами не надано. На підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожити до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води (а.с.19). Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Згідно акту №37297 від 11.09.2025 року про прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку гарячої води проведено огляд і опломбування лічильника №29815970 за адресою: [ADDRESS] . Також здійснено повірку лічильника води №15057939, про що видане свідоцтво від 05.09.2025 року. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції від 02.04.2020), плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Відповідно до абз. 24 ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» (у редакції від 16.10.2020), прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії. Згідно з п. 5-6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. У відповідності з з п.п. 17, 18 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. За п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку. Відповідно до п. 4. Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою від 8.07.2015 № 474 Кабінету Міністрів України (у редакції від 31.10.2018) (надалі - Порядок № 474), обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється під час його періодичної повірки, якщо інше не передбачено нормативною документацією. У відповідності з п. 6. Порядку № 474, оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, здійснюється відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За абз. 1 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з абз. 6 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. У відповідності з абз. 3, 4 п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою від від 21.07.2005 № 630 Кабінету Міністрів України (у редакції від 26.12.2019) (надалі - Правила № 630), періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 4 п. 32 Правил № 630 виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Граматичне тлумачення положення абз. 5 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» свідчить, що обслуговування індивідуальних лічильників здійснюється за рахунок споживача. Тобто споживач оплачує послуги з обслуговування лічильника за свій рахунок шляхом здійснення періодичних внесків надавачові послуги. Смислове тлумачення цієї норми підтверджує цю позицію, адже в іншому випадку на споживача лягатиме подвійний грошовий тягар. Це не відповідало б принципам розумності та справедливості. Згідно з 2 реч. абз. 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), розміри внесків для споживачів комунальних послуг та власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, встановлюються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад для споживачів комунальних послуг відповідної територіальної громади. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений ст. ст. 68, 156, 162 ЖК України. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За обставин цієї справи судом встановлено, що відповідачі, які є споживачами наданих комунальних послуг, тривалий час не сплачують за послуги теплової енергії та оплати за централізоване постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у спірному розмірі. Як вбачається з розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 12 425,95 грн, з центрального постачання гарячої води у розмірі 16 508,22 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з центрального опалення у розмірі 12 691,29 грн, центрального постачання гарячої води у розмірі 57 028,82 грн; за спожиті з 01.11.2021 року по 01.12.2024 року послуги з теплової енергії у розмірі 17 069,86 грн, з постачання гарячої води у розмірі 61 014,64 грн; за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1 198,01 грн та гарячого водопостачання у розмірі 618,20 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Суд роз`яснює, що якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Заперечуючи проти позову, відповідачами не доведено наявності підстав для звільнення їх в цілому від обов`язку сплатити за надані комунальні послуги, чи факту ненадання таких послуг, а оспорюючи розмір наявної заборгованості не надали до суду свій контррозрахунок. Однак, відповідачі подали заяву про застосування строків позовної давності. Позивач звернувся до суду з цим позовом у травні 2025 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягала частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. Таким чином, з 01 липня 2023 року строки позовної давності мали б продовжуватись, однак 24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто вимоги які пред`явлені за період до квітня 2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з квітня 2017 року до березень 2025 року, заявлені в межах позовної давності. Таким чином, перевіривши розрахунки заборгованості судом встановлено, що оскільки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , лічильники були зняті 30.09.2021 року та 01.10.2021 року, а встановлені та проведено повірку у вересні 2025 року позивачем правомірно з вересня 2021 по березень 2025 року здійснювалось нарахування як приміщення не оснащене лічильником, а за період з квітня 2017 року до вересня 2021 року позивачем безпідставно нараховувалась заборгованість по середньому тарифу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті з 30.09.2021 року по 31.03.2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 682,87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 209,22 грн, три проценти річних у розмірі 68,08 грн, пеню у розмірі 34,35 грн., що разом складає 1 994,52 грн.; послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 83 271,30 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 617,12 грн, три проценти річних у розмірі 1 935,34 грн, пеню у розмірі 1 253,25 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн., що разом складає 95 140,55 грн.; а всього 97 135,07 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, тобто 1 514,00 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial