Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу із Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, на виконання ухвали від 23.07.2025 року, надійшла вказана заява про встановлення факту смерті. [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Бєлостоцька Антоніна Василівна звернувся до суду із заявою в якій просив: встановити факт смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Тбілісі, яка померла [INFO] на території російської федерації м. москва. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в 11 січня 1986 року заявник уклав шлюб з [PERSON] , яка в 2023 році виїхала до м. москва російської федерації та [INFO] померла. Заявник є спадкоємцем першої черги, після смерті дружини відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала на підставі договору купівлі - продажу померлій дружині. У зв`язку з припиненням правових відносин та транспортного сполучення [PERSON] зміг отримати свідоцтво про смерть, довідку про смерть та урну з прахом померлої дружини в 2025 році. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] , видане в рф, не є дійсним на території України, не створює правових наслідків та не має сили офіційного документу на території України, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть померлої дружини та скористатися правом на спадщину за законом першої черги. Встановлення факту смерті померлої дружини для заявника має юридичне значення, оскільки встановлення вказаного факту необхідно для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, отримання свідоцтва про смерть з метою в подальшому реалізувати свої права на спадкування. Ухвалою суду від 05.09.2025 року вказану заяву прийнято в провадження судді Чайкіна Ігоря Борисовича, для розгляду за підсудністю, відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, вважається належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання. Представницею заявника подано на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності заявника, просили задовольнити заявлені вимоги. Представник ОЛЕКСАНДРІВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ КРАМАТОРСЬКОМУ РАЙОНІ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ у судове засідання не з`явився, вважаються належним чином повідомленими, будь - яких заяв та клопотань на адресу суду від них не надано. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] 11 січня 1986 року уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10) . [PERSON] , яка народилася [INFO] , померла [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого так званим органом ЗАГС Москва № 91 (а.с.11). В матеріалах справи міститься довідка про смерть [PERSON] № [NUMBER] видана так званим «Органом ЗАГС москва, рф» (а.с.12) Крім того, до суду надано довідку про кремацію [PERSON] , дата смерті [INFO] , дата кремації 15.11.2023 року (а.с.19) [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17) ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ КРАМАТОРСЬКОМУ РАЙОНІ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ надав лист від 02.07.2025 року на запит від 26.06.2025 року про те, що провести реєстрацію смерті [PERSON] на території України не є можливим, оскільки довідка про смерть та довідка про кремацію останньої, видано органами рф та не є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] (а.с.14). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках. Згідно із частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Ці правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №307/3991/23 (провадження №61-3996св25 від 15 липня 2025 року, у справі №186/227/24 (провадження №61-4806св25 від 02 липня 2025 року. Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме: - встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). У розглядуваній справі заявник просить встановити факт смерті дружини [PERSON] на території російської федерації, посилаючись на те, що свідоцтво про смерть, видане компетентними органами реєстрації актів цивільного стану російської федерації, не може бути використаним для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Стверджує, що немає іншої можливості отримати свідоцтво про смерть дружини, видане на території України, та, як наслідок, реалізувати свої спадкові права щодо майна померлої. Однак, факт смерті [PERSON] підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим компетентними органами відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, а тому відсутні підстави для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки смерть [PERSON] вже підтверджена відповідним свідоцтвом про смерть. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 серпня 2024 року у справі N 643/8133/23, від 24 грудня 2024 року у справі N 387/228/24, від 02 липня 2025 року у справі N 186/227/24. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №307/3991/23 (провадження №61-3996св25 від 15 липня 2025 року, у справі №186/227/24 (провадження №61-4806св25 від 02 липня 2025 року. В даних постановах Колегією суддів не встановлено підстав для відступу від вказаних висновків Верховного Суду. Крім того, заявником не надано доказів щодо звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON] та відповідної відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії та з яких саме підстав. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що спір щодо спадкового майна може бути вирішений у порядку позовного провадження. Таким чином у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed