Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

\~Представник ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» \~звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №757169 від 22.11.2022 у розмірі 80159,89 грн та судові витрати. Заявлені вимоги представник позивача мотивує тим, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] 22.11.2021 був укладений договір №757169 про надання споживчого кредиту. За умовами вказаного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачеві кредит у сумі 30000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 22.11.2024, а відповідач отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався повернути його і за користування кредитом сплатити проценти за перший день користування (включно) - 25% в день (9125% річних) та з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. За твердженням представника позивача ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів, однак відповідач не повернув отримані в користування кошти та проценти за користування ними не сплатив, внаслідок чого у нього перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» станом 03.08.2023 виникла заборгованість в загальній сумі 80159,89 грн, з яких 30000 грн заборгованість за кредитом, 7500 грн заборгованість за процентами за перший день користування кредитом та 42659,89 грн заборгованість за процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору по 03.08.2023. Відповідно до договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ -ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в загальному розмірі 80159,89 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача дану заборгованість та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою від 18.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. У судове засідання, призначене на 11.09.2025 відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Відзив на позов не подав. В судове засідання, призначене на 29.09.2025, [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Однак, судова повістка повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Окрім того, суд вважає, що факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Суд зазначає, що небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.129 Конституції України\~суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 22.11.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір №757169 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит в гривні, а [PERSON] , зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені правочином (а.с.11-13). Сума кредиту (загальний розмір) складає 37500,00 гривень, строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 22.11.2024 (включно), що передбачено п.1.4 договору. Договір укладався у паперовій формі для кредитів за посередництва Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» . За перший день користування кредитом (включно) відповідач зобов`язався сплатити 25% в день (9125% річних), з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - сплачувати 85% річних (п.1.5. договору). Відповідно до пункту 2.1. договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредит мало обов`язок надати у такий спосіб: - у розмірі 30000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання на поточний рахунок споживача в АТ «ПУМБ», або на інший поточний рахунок споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані якої позивач надав товариству; - у розмірі 7000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору. Згідно з пунктом 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суми кредиту в порядку, передбаченому пунктом 2.1. договору. Нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4, на залишок заборгованості, що вказаний у графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів) (п.3.1. договору). Відповідно до пункту 5.1. договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з графіком платежів. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами в порядку визначеному в п. 9.3. договору. З метою укладення цього договору, зі сторони ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони споживача власноручним підписом (п.9.3 договору) Згідно з пунктом 9.8. договору відповідач, підписуючи договір, підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Також встановлено, що відповідно до підпункту 3 пункту 4.1. договору від 22.11.2021, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Із розділу 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» суд встановив, що відповідач, як споживач, підписав кредитний договір власноручним підписом (а.с.13 на звороті). Доказів протилежного суду не надано. За змістом додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту №757169 від 22.11.2021, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] (графіком платежів), орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 111 435,07 грн, з яких чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період\~30 000,00 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 37 500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 33 435,07 грн., 7500,00 грн.\~проценти за перший день користування кредитом. Повертати кредит відповідач мав обов`язок 22 числа кожного місяця, починаючи з 22.12.2021 рівними платежами у розмірі 2904 гривень (а.с.26 зворот, 27). Із цього платежу позикодавець частину коштів зараховував до суми кредиту за договором/погашення суми кредиту, а іншу частину\~в погашення процентів за користування кредитом. Дослідженням платіжного доручення №11987 від 22.11.2021 суд встановив, що 22.11.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно кредитного договору №757169 від 22.11.2021 перерахувало 30000,00 грн [PERSON] на рахунок в АТ «ПУМБ» (а.с.16). Також, 22.11.2021 позичальник, перед підписанням кредитного договору, надав підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписав заяву-приєднання до Публічної пропозиції TOB «CJIOH КРЕДИТ» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 22.11.2021 та ознайомився з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту (а.с.14). Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам кредитного договору №757169 від 22.11.2021 (а.с.25, 26). Отже, дослідженням письмових доказів суд встановив, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як сторона кредитного договору, свої обов`язки виконало в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що (п.9.8): - перед укладенням правочину йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26.10.2020 (а.с.17-24), повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Також підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що свій примірник укладеного правочину він отримав. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом загальна сума боргу станом на 03.08.2023 становить 80159,89 грн, із них: 37500 грн - заборгованість за кредитом; 42659,89 грн - заборгованість за відсотками. Окрім того, суд встановив, що 03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладений договір факторингу №0308-23-1 (а.с. 35-39). За умовами п.2.1 договору факторингу ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як клієнт, передає (відступає) ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», як фактору, свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.33 на звороті). Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором факторингу, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді у день укладення правочину та надсилаються клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання договору факторингу. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною договору (п.2.2 договору факторингу). Сторони правочину погодились з тим, що відступлення права вимоги за договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншим від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за первинним договором (п.2.3 договору факторингу). За умовами п.4.1 договору факторингу фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 789002,20 гривень шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 робочих днів після підписання договору. Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором передбачених п.4.1. договору факторингу умов (п.5.1). З дослідженого акта приймання\~передачі реєстру боржників за договором факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 суд встановив, що зазначений документ підписаний сторонами договору факторингу 03.08.2023 (а.с.42). Копія платіжної інструкції №163 від 03.08.2023 підтверджує, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ\~ФІНАНС» в означену дату перерахувало ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно договору №0308-23-1 789002,20 гривень (а.с.43). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №0308-2023-1 від 03.08.2023 за кредитним договором №7757169 від 22.11.2021 позивач\~набув право вимоги до відповідача у розмірі 80159,89 грн (а.с.44). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, якщо між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, то кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтями 626, 628 ЦК України визначено - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ч.1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другій стороні (клієнту) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, до позивача на підставі договору факторингу від 03.08.2023 перейшло право вимоги по стягненню із відповідача заборгованості, яка виникла за договором №757169 про надання споживчого кредиту від 22.11.2021. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, тощо. Крім того, зустрічний позов про визнання договору або окремого його положення недійсним не заявив, як і доказів звернення з окремим позовом, а в силу\~статті 204 ЦК України\~правомірність правочину презюмується (правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним). Згідно статей 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 129 Конституції України регламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором у розмірі 80159,89 грн є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2422,40 грн. Крім того, представник позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідачки витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 10000 грн. Відповідно до положень ч. 1 - 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання від відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності витрат відповідача на правничу допомогу до суду не надходило. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved