Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Адвокат Хомич Д.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що 02.01.2017 [PERSON] було прийнято на роботу у порядку переведення на посаду маляра 5-го розряду з КП «ЖБК» до ПП «Житлобуд-1», наказ № 16 від 02.01.2007, що підтверджується записом у трудовій книжці № 15 від 02.01.2007. \~ \~ \~ \~ [INFO] керівник та кінцевий бенефіціарний власник [PERSON] помер. \~ \~ \~ \~Наділі, будь-якої інформації, повідомлень чи вказівок щодо виконання трудових обовязків не надходило. Виконуючого обов`язки керівника не призначено, інформації щодо спадкоємців немає, фактично підприємство не працює та не здійснює жодної господарської діяльності, проте юридично не ліквідовано. 07.04.2025 [PERSON] написала заяву на звільнення з займаної посади за власним бажанням та надіслано на адресу підприємства та його загальним зборам, вказаний лист було отримано 22.04.2025, проте жодної відповіді позивач не отримав. Таким чином, [PERSON] позбавлена можливості в інший спосіб ніж через суд захистити свої права. Посилаючись на викладене, просить суд визнати припиненими трудові відносини [PERSON] із ПП «Житлобуд-1» з 07.04.2025 у зв`язку з звільненням за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. Ухвалою судді від 07.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 16 від 02.01.2007 прийнята на роботу у порядку переведення на посаду маляра 5-го розряду з КП «ЖБК» до ПП «Житлобуд-1» про що в її трудовій книжці зроблений відповідний запис. 07.04.2025 [PERSON] написала заяву на звільнення з займаної посади за власним бажанням та надіслано на адресу підприємства та його загальним зборам, вказаний лист було отримано 22.04.2025, проте жодної відповіді позивач не отримала. Таким чином, з 07.04.2025 і по теперішній час у позивача відсутня будь-яка можливість припинити трудові правовідносини з відповідачем. Заробітна плата позивачеві не нараховується та не виплачується. Наявність запису в трудовій книжці про прийняття на роботу до ПП «Житлобуд-1» і відсутність запису про звільнення, перешкоджає позивачеві для працевлаштування за основним місцем роботи, що порушує її право на працю, обмежує у можливостях зайнятості, перешкоджає заробляти на життя власною працею, а також отримувати належні їй соціальні (трудові) гарантії. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною другоюстатті 8\~Конституції України\~передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі\~Конституції України\~гарантується. Згідно із частиною першою\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 у справі №1-14/2004, від 16.10.2007 у справі №1-16/2007 та від 29.01.2008 у справі №1-5/2008 вказав, що визначене\~ст. 43 Конституції України\~право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до вимог\~ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Згідно зі\~ст. 1 КЗпП України, законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно зі\~статтею 24 КЗпП України\~трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено\~ст. 38 КЗпП України, згідно з якою працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника, або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. За змістом\~ст. 22 КЗпП України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Судом встановлено, що на сьогодні трудові відносини між сторонами фактично припинені, проте позивач позбавлений можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує його конституційні права. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved