Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Представник позивача [PERSON] адвокат Паланійчук В.П. звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Лібра ТК» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 113 464,31 грн. заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, із розрахунку 853,66 грн. в день. Позов мотивує тим, що [PERSON] на підставі наказу №491-к від 21.11.2018 року був прийнятий на посаду електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту\~ устаткування\~ у порядку переведення з ТОВ фірма «Маркет-Сервіс» до Чернівецького відділу. Наказом №142-к від 30.04.2025 року, він був звільнений з роботи за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення [PERSON] з роботи та по даний час ТОВ «Лібра ТК», йому було нараховано та не виплачено заробітну плату у сумі 113 464,31 грн., згідно повідомлення про нараховані суми нараховані працівникові при звільненні від 30.04.2025 року. Зазначає, що у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, Відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 01.05.2025 року по день фактичного розрахунку, із розрахунку 853,66 грн. в день. У зв`язку із вищевикладеним просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи. Дана цивільна справа №727/7715/25 за позовом [PERSON] , представник позивача - адвокат Паланійчук Валентин Петрович до ТзОВ «Лібра ТК» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні була передана до Садгірського районного суду м. Чернівці згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.06.2025 року. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.07.2025 року відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Паланійчук В.П., позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позов відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] від 08.02.2002 року, [PERSON] прийнятий на роботу з 22.11.2018 року на ТОВ «Лібра ТК» на посаду електрослюсар (слюсар) черговий з ремонту устаткування у порядку переведення з ТОВ фірма «Маркет-Сервіс» до Чернівецького відділу. Наказом №142-к від 30.04.2025 року, позивач був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Станом на день звільнення [PERSON] з роботи, існує борг по заробітній платі у сумі 113 464,31 грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія повідомлення ТОВ Лібра ТК» про нараховані суми, належні працівникові при звільненні від 30.04.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що розмір заборгованості по заробітній платі Відповідачем не спростовано, доказів погашення заборгованості по заробітній платі Відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України. Судом встановлено, що [PERSON] був звільнений 30.04.2025 року з роботи, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією трудової книжки [NUMBER] від 08.02.2002 року та копією наказу №142-К від 30.04.2025 року, однак ТОВ «Лібра ТК» вимоги ст.116 КЗпП України не виконані. Як роз`яснено\~ у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348). Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться множенням середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані впродовж двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (п.8 Порядку). Як вбачається з наявних у матеріалах справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 04.06.2025 року наданих ГУ ДПС у Чернівецькій області від 04.06.2025 року, а також індивідуальними відомостями про застраховану особу, які містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) від 04.06.2025 року, середня заробітна плата позивача за останні два місяці роботи (лютий, березень 2025 року) складає 35000 грн./41 робочий день = 853,66 грн. (середньоденна заробітна плата). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В силу ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 113 464,31 грн., та щодо стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 853,66 грн. в день. за весь час затримки по день прийняття рішення судом. Загальний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на 29.09.2025 року (по день прийняття судового рішення) становить 129 756,32 грн (853,66 грн х 152 дні = 129 756,32 грн). Враховуючи наведені вище обставини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 113 464, 31 грн. та 129 756, 32 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день прийняття судового рішення. Відповідно до ч. 1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial