Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають в шлюбі з 04.06.2022 року. Від шлюбу мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . Їхній\~ малолітній син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою. Під час їхнього спільного проживання вони спочатку мали нормальні відносини та в родині існувала доброзичлива атмосфера. Але поступово вони віддалялися один від одного, чоловік майже весь час проводив на роботі та мало уваги приділяв сім`ї, на цій підставі в родині почали виникати сварки та непорозуміння, стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Таке випробування виявилося занадто важким особисто для неї та дитини. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. На даний час сторони мешкають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, сумісне проживання та шлюбні стосунки припинено повністю та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати та продовжувати сімейні відносини не має. Подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу між сторонами вважають неможливим. Крім того, надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, суперечить її інтересам особисто, що має істотне значення для розірвання шлюбу. Спір про розділ майна на даний час відсутній. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Прізвище не змінювати. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, просила суд позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву відповідно до якої вимоги позову визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] від 04.06.2022 року сторони зареєстрували шлюб 04.06.2022 року у Вільнянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 103. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 19.07.2024 року.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, можливість покладення судом в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б інтересам іншого із подружжя, та призвело б до порушення одного із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин, зокрема принципу вільної згоди та добровільності їх існування. Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позову. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved