Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Новоолександрівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , яка є матір`ю позивача, на праві власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . На випадок своєї смерті вона склала заповіт, яким все належне їй майно заповідав позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з будівлями та спорудами, які зазначені в технічному паспорті під літерами: А-1-житловий будинок, загальною площею 62,2 кв. м, в тому числі житловою 39,6 кв. м; а-1-веранда; Б-літня кухня; В-вбиральня; №1-паркан; №2-ворота; №3-хвіртка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача будь-яких інших осіб, які б мали право на спадкування цього житлового будинку за заповітом або за законом після смерті [PERSON] , немає. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем належного її матері житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Під час звернення до нотаріальної контори з проханням видати необхідні документи для оформлення спадкових прав після смерті матері на вказаний будинок позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок та не проведення первісної реєстрації права власності на будинок. За життя померла не встигла оформити в бюро технічної інвентаризації первісну реєстрацію права власності на будинок, так як раніше в сільській місцевості таких документів не було, право власності підтверджувалось записом в погосподарській книзі сільської ради. Вищевказаний житловий будинок з будівлями та спорудами згідно з погосподарською книги № 5 (за 2021-2025 роки), особовий рахунок № [NUMBER] [NUMBER] , є власністю [PERSON] . Вона була власником будинку станом на серпень 1992 року та на час своєї смерті. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. Державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н. М. після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 130/2009 від 05.06.2009. Нотаріус рекомендувала позивачу звернутись із позовом до суду для визнання права власності на спадковий житловий будинок з будівлями та спорудами Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, які зазначені в технічному паспорті під літерами: А-1 житловий будинок, загальною площею 62,2 кв. м, в тому числі житловою 39,6 кв. м; а-1-веранда; Б-літня кухня; В-вбиральня; №1-паркан; №2-ворота; №3-хвіртка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач, представник позивача у підготовче засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 30.06.2025 відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.09.2025 вирішено питання про розгляд справи за результатами підготовчого провадження. Фактичні обставини, які встановив суд. За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2009, виданого Золотобалківською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 27). За заповітом від 03.06.1997, [PERSON] все належне їй майно заповідала позивачу [PERSON] (а. с. 15-16). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2009, матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а. с. 24). Приватний нотаріус Виноградова Наталія Миколаївна відповіддю №02-14/220 від 16.04.2025, позивачу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщиниу з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок та не проведення первісної реєстрації права власності на будинок (а. с. 23). Разом з тим, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.10.2009 на земельну ділянку [PERSON] після смерті її матері [PERSON] (а. с. 25-26) Згідно з погосподарською книги № 5 (за 2021-2025 роки), особовий рахунок № [NUMBER] , є власністю [PERSON] . Вона була власником будинку станом на серпень 1992 року та на час своєї смерті (а. с. 14). Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~До складу\~спадщини,\~відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України,\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Висновок суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належав [PERSON] , померлої [INFO] . Право власності на нерухоме майно на момент його набуття померлою не залежало від державної реєстрації, бо виникло до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Однак відсутність такої реєстрації позбавляє позивача [PERSON] права успадкувати такий будинок. З огляду на викладене, враховуючи, що спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак, померлий не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії, беручи до уваги, що будинок входить в спадкову масу, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved