Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-9699583 від 30.03.2024 року у розмірі 45\~122,67 гривень та вирішити питання судових витрат. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 березня 2024 року між ТзОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9699583, шляхом використання\~електронного підпису\~одноразового ідентифікатора.Відповідно до умов договору відповідач отримав 8100 гривень на споживчі потреби, на строк 360 днів із сплатою комісії 810 грн. та відсотків. Відповідач зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати кошти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 8100 грн. 21 жовтня 2024 року між ТзОВ «Макс кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Макс кредит» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняло права вимоги за договором кредитної лінії № 00-9699583 від 30.03.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу від ТзОВ «Макс кредит» до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги за договором кредитної лінії № 00-9699583 від 03.03.2024 року, укладеним між «Макс кредит» та [PERSON] на загальну суму 48362,67 грн, з яких 8\~910 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом, 3240 грн - штрафні санкції. Разом із тим, представник позивача зазначає, що ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 45 122,67 грн., що складається : 8 910,00 грн. - заборгованість по кредиту; 36 212,67 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ураховуючи наведене, представник позивача просить суд позов до відповідача про стягнення заборгованості за Договором задовольнити у повному обсязі, оскільки він добровільно свої зобов`язання не виконує. Ухвалою від 29.05.2025 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. 19.09.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача у позовній заяві просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №1425840 від 29.05.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 94). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд даної справи. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 24 вересня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 вересня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 24 вересня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 30 березня 2024 року між ТзОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9699583, шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатору «68383», який був надісланий на номер мобільного телефону позичальника [NUMBER] (далі\~ Договір) (а.\~с.\~18-27). Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, Сторони погодили, що сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 8100.00 (вісім тисяч сто) гривень; тип кредиту кредитна лінія. цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «25» березня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього договору ( п. 1.2-1.3 Договору). У пунктах п. 1.5, 1.7,1.8 Договору обумовлено нарахування та плату позичальником кредитодавцю процентів за користування кредитом, встановлено проценту ставку. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 810.00 (вісімсот десять гривень нуль копійок) грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Згідно п. 2.8 Договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: "30"березня 2024 сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8100.00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Окрім цього, в матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит ТОВ «Макс Кредит», які затверджені наказом директора ТОВ «Макс Кредит» №26-03/24 від 26.03.2024 (а. с. 28-37). Позичальник підтверджує, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття Позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/ ( п.7.3 Договору). Цього ж дня, [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, основні умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 38-40). Також сторони узгодили графік щомісячних платежів за Договором, який містить інформацію про дату видачі кредиту 30.03.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 360 днів (тобто до 25.03.2025), сума погашення кредиту 8100 грн, проценти за користування кредитом 69\~271,20 грн, комісія за надання кредиту 810 грн, загальна вартість кредиту 78\~181,20 грн (п. 7.20 Договору). У відповідності до довідки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір ідентифікований Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено: одноразовий ідентифікатор - 68383; час відправки ідентифікатора позичальнику 30.03.2024 13:21:20; Номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] ( а. с. 41). На виконання умов Договору ТОВ «Макс кредит» 30.03.2024 перерахувало грошові кошти в сумі 8100,00 гривень на банківську карту № [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 30.10.2024 року за вих. №1289/10, а також випискою АТ КБ «Приват банк» від 05.09.2025 про рух коштів по вищевказаній банківській карті за період з 30.03.2024 по 04.04.2024, з якої вбачається, що на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 8100 грн. З вказаної виписки також вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами (а. с. 42-44,151-152). Із детального розрахунку заборгованості за Договором, складеного ТОВ «Макс Кердит» встановлено, що за боржником [PERSON] за період з 30.03.2024 по 21.10.2024 обліковується заборгованість в сумі 48362,67грн, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом, 810 грн- заборгованість за нарахованими комісіями, 3240 грн - штрафні санкції (а. с. 55-57). 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» їх прийняло та передало суму фінансування в розпорядження ТОВ «Макс Кредит» за плату на умовах, визначених цим договором (надалі - Договір факторингу) (а. с. 58-63). П. 2.4 Договору встановлено, що відступлення права грошової вимоги на інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Крім того, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція в національній валюті від 31 жовтня 2024 року №15 з якої встановлено, що ТОВ «ФК «Ейс» здійснило платіж на користь ТОВ «Макс Кредит» у розмірі 300 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р., без ПДВ» (а. с. 71). У відповідності до платіжної інструкції в національній валюті від 31 жовтня 2024 року №16, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «Макс Кредит» у розмірі 1 253 650,33 грн. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р., без ПДВ» (а. с. 72). Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 30 жовтня 2024 року №14, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «Макс Кредит» у розмірі 210 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р., без ПДВ» (а. с. 73). Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 25 жовтня 2024 року №13, ТОВ «ФК «Ейс» здійснило платіж на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у розмірі 1 000 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова оплата за відступлення Прав Вимог згідно Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р., без ПДВ» ( а. с. 74). 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» підписано Акт приймання-передачі до Договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 21 жовтня 2024 року ( а. с.70). Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором на загальну суму 48362,67грн, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом, 810 грн - заборгованість за нарахованими комісіями, 3240 грн - штрафні санкції (а. с. 75 - 77). Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Судом встановлено, що 30 березня 2024 року між ТзОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9699583 у формі електронного документа, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «68383», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Договором. Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, тобто відповідачем подано через особистий електронний кабінет на веб-сайті заяву на отримання кредиту за умовами, які визначені кредитором та підтвердив погодження з такими умовами, після чого кредитор надіслав відповідачу на електронну пошту, особистий номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронному вигляду як алфавітно-цифрова послідовність), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір з ним не був би укладений. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Макс Кредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № [NUMBER] у розмірі 8100 гривень, яка зазначена відповідачем у Договорі, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 30.10.2024 року за вих. №1289/10, а також випискою АТ КБ «Приват банк» від 05.09.2025 про рух коштів по вищевказаній банківській карті за період з 30.03.2024 по 04.04.2024, з якої вбачається, що на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 8100 грн. Із детального розрахунку заборгованості за Договором та виписки АТ КБ «Приват банк» від 05.09.2025 про рух коштів по банківській карті № [NUMBER] за період з 30.03.2024 по 04.04.2024, вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював операції з переказу коштів, з поповнення рахунку. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020. Таким чином, відповідач добровільно виразив свою волю на укладання Договору відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису. Між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти під проценти, на умовах вказаних в Договорі. Також суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір [PERSON] усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену\~Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до\~Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за вищевказаними договорами належним чином не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Так, із детального розрахунку заборгованості за Договором, складеного ТОВ «Макс Кердит» встановлено, що за боржником [PERSON] за період з 30.03.2024 по 21.10.2024 обліковується заборгованість в сумі 48362,67грн, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом, 810 грн- заборгованість за нарахованими комісіями, 3240 грн - штрафні санкції. Разом із тим, представник позивача зазначає, що ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 45 122,67 грн., що складається : 8 910,00 грн. - заборгованість по кредиту; 36 212,67 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно із ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. Відтак, позичальник (відповідачка) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору в розмірі 8100 грн слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного. Із детального розрахунку заборгованості за Договором складеного первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» встановлено, що за боржником [PERSON] станом на 21.10.2024 обліковувалася заборгованість в сумі 48362,67грн, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. На момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). знижена процентна ставка становить 1,11 (один цілих 11 сотих)% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього договору. знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. у разі здійснення позичальником платежу не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього договору, до позичальника, як учасника програми лояльності,застосовується індивідуальна знижка (знижена процентна ставка) на стандартну процентну ставку, яка зазначена у п.1.4.2. даного договору. у випадку невиконання позичальником умов для отримання від кредитодавця індивідуальної знижки (застосування зниженої процентної ставки), користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, яка зазначена у п. 1.4.1. даного договору ( п. 1.5 Договору) . Пунктом 1.7 Договору передбачено, що денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.5% (два цілих 5 десятих). Денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.4% (два цілих 4 десятих). Згідно п. 1.8. \~ \~ \~ \~Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 931.66%, орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення цього договору становить 896.08%. Відповідно до п. 1.9 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 80935.20 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання цього договору становить 78181.20 грн. Як зазначалося вище, відповідно до п. 1.3 Договору загальний строк кредитування 360 днів з 30.03.2024 по 25.03.2025. Проценти за користування кредитом первісним кредитором нараховані за період з 30.03.2024 по 21.102024 у розмірі 36\~212,67 грн, тобто за період 206 днів. Наведене свідчить про наявність у ТОВ «Макс Кредит» права на нарахування процентів за зниженою та стандартною процентними ставками за користування кредитом, оскільки такі нарахування відбувались в порядку, передбаченому Договором та у межах строку кредитування, з умовами якого позичальник був ознайомлений. З врахуванням наведеного, виконаний первинним позивачем ТОВ «Макс Кредит» розрахунок заборгованості по процентах за період з 30.03.2024 по 21.102024 в розмірі 36\~212,67 гривень суд вважає обґрунтованим. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516\~ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018р. у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018р. у справі № 910/11965/16. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо). Судом встановлено, що 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» їх прийняло та передало суму фінансування в розпорядження ТОВ «Макс Кредит» за плату на умовах, визначених цим договором. На виконання вимог умов договору факторингу ТОВ «ФК «Ейс» було сплачено ТОВ «Макс Кредит» грошові кошти у розмірі 2\~763\~650,33 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №13 від 25 жовтня 2024 року, №14 від 30 жовтня 2024 року, №15, №16 від 31 жовтня 2024 року. Також між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» підписано акт приймання-передачі до Договору факторингу, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 21 жовтня 2024 року, в тому числі і до відповідача [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором на загальну суму 48362,67грн, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом, 810 грн - заборгованість за нарахованими комісіями, 3240 грн - штрафні санкції (а. с. 75 - 77). Вищевказаний договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні. Відтак, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідача по заборгованості, яка виникла за Договором. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту за Договором в розмірі 810 грн, суд зазначає наступне. Згідно п. 1.6 Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 810.00 (вісімсот десять гривень нуль копійок) грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України\~«Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст.18\~Закону України«Про\~захистправ споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно доч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов Договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 810 грн., встановлена в п. 1.6 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту\~це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що положення Договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 810 грн. суперечить положенням\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК» Ейс» вищезазначеної заборгованості за комісією за надання кредиту. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаним Договором. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним Договором в загальному розмірі 44\~312,67 гривень, з яких 8\~100 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 36\~212,67 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: Договір про надання правової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро АБ «Тараненко та партнери»\~№07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткову угоду № 33 від 07.04.2025 до договору про надання правової допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненка А. І. №4956 від 24.04.2012, довіреність на представництво інтересів ТОВ «ФК «Ейс» від 29.05.2025. Відповідно до статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень. Щодо стягнення з відповідача судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №12331 від 27.05.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2\~378,92 гривень, виходячи з такого розрахунку: 44\~312,67 гривень (розмір задоволених позовних вимог) / 45 122,67 гривень (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 гривень (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial