Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

03.07.2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.06.2014 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 126. В обґрунтування позову зазначено, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сімейні цінності та обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинилися у квітні 2025 року. У зв`язку з цим подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У шлюбі сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На примирення позивачка не згодна прохає розірвати шлюб. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави суду від 19.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до оригінала свідоцтва про шлюб, яке знаходиться в матеріалах справи, серії [NUMBER] , що 27.06.2014 року було зареєстровано шлюб, між [PERSON] , та [PERSON] , в Октябрському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 126. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох спільних\~дітей,сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та сина [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує з квітня 2025 року, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до їх збереження не допускається. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись, наполягали на розірванні шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не наполягала на зміні прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач\~визнав позов\~до першого\~судового засідання,\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України\~та вважає\~за необхідне\~повернути позивачу\~з державного\~бюджету 50\~відсотків судового\~збору,\~тобто 605\~грн.\~60\~коп.,\~сплаченого при\~поданні позову.\~Решта 50\~відсотків сплаченого\~позивачем судового\~збору у\~сумі 605\~грн.\~60\~коп.\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача відповідно\~до ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України.

Outcome: approved