Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

29\~квітня 2025\~року позивач\~АТ «Акцент-Банк»\~звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~до відповідачки\~ [PERSON] ,\~в якій\~прохає стягнути\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ АВН0СТ15510942208\~від 15\~червня 2020\~року,\~станом на\~29\~квітня 2025\~року,\~у сумі\~55\~260\~гривень 86\~копійок,\~яка складається\~із заборгованості\~за тілом\~кредиту у\~сумі 28\~501\~гривня 52\~копійки та\~заборгованості за\~відсотками у\~сумі 26\~759\~гривень 34\~копійки (а.\~с.\~1-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідачка звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». 15 червня 2020 року, будучи клієнтом Банку, Позичальниця уклала з Банком кредитний договір АВН0СТ15510942208, щодо надання останній кредиту в розмірі 35 000 гривень строком на 36 місяців (тобто до 14 червня 2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 75 % щорічно та комісії в розмірі 0 гривень. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальниці у кредит згідно до умов кредитного договору у сумі 35 000 гривень на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 14 червня 2023 року, терміном на 36 місяців. Однак відповідачка своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Внаслідок цього, станом на 29 квітня 2025 року, за нею утворилася заборгованість у розмірі 55 260 гривень 86 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 28 501 гривня 52 копійки, заборгованості за процентами у сумі 26 759 гривень 34 копійки, заборгованості за комісією 0 гривень та заборгованості за пенею у сумі 0 гривень, яку позивач прохає суд стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 29). 22 травня 2025 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 05 травня 2025 року, позивачем усунуто (а. с. 32-37). Ухвалою суду від 27 червня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 12 серпня 2025 року (а. с. 42), копія якої надіслана учасникам справи 27 червня 2025 року за вихідним № 15219/25-вих/2/204/2763/25 (а. с. 43). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 27). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 71), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 25 листопада 2016 року відповідачка підписала Анкету-заяву позивача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а. с. 5). 15 червня 2020 року відповідачка підписала заяву позивача про видачу без залогового кредиту за послугою «Швидка готівка» № АВН0СТ15510942208 (а. с. 6 на звороті) та паспорт споживчого кредиту до неї (а. с. 6 на звороті 7), за умовами яких, банком надано їй строковий кредит у сумі 35\~000 гривень, на придбання товару/здійснення платежу/оплати послуг, строком на 36 місяців, зі сплатою 75 % річних. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом 29 квітня 2025 року, за відповідачкою рахується заборгованість у розмірі 55 260 гривень 86 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 28 501 гривня 52 копійки, заборгованості за процентами у сумі 26 759 гривень 34 копійки, заборгованості за комісією 0 гривень та заборгованості за пенею у сумі 0 гривень (а. с. 7 на звороті 9). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Так, судом встановлено, що 25 листопада 2016 року відповідачка підписала Анкету-заяву позивача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а. с. 5). 15 червня 2020 року відповідачка підписала заяву позивача про надання кредиту за послугою «Швидка готівка» № АВН0СТ15510942208 (а. с. 6 на звороті) та паспорт споживчого кредиту до неї (а. с. 5 на звороті - 6), за умовами яких, банком надано їй строковий кредит у сумі 35\~000 гривень, на придбання товару/здійснення платежу/оплати послуг, строком на 36 місяців, тобто до 14 червня 2023 року включно, зі сплатою 75 % річних. Як вбачається з п. 18 вказаної заяви, сторони між собою узгодили, що ця заява складена в електронній формі та підписується клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку Abank24 при підтвердженні кредиту. Таким чином, сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткових підтверджень. Відповідно до вимог ст.\~638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Отже, як встановлено судом, сторони узгодили те, що підписання Заяви та кредитного договору буде в електронному вигляді, в даному випадку заява про приєднання до Умов та правил та кредитний договір були підписані відповідачем на екрані телефону, тобто, підписуючи в електронному вигляді дану заяву та кредитний договір, відповідач погодився зі всіма їхніми умовами. Так, умовами заяви позивача про надання послуг «Швидка готівка» № АВН0СТ15510942208 від 15 червня 2020 року (а. с. 6 на звороті) та паспорту споживчого кредиту до нього (а. с. 5 на звороті - 6), визначено, що банком надано відповідачці строковий кредит у сумі 35\~000 гривень, на придбання товару/здійснення платежу/оплати послуг, строком на 36 місяців, тобто до 14 червня 2023 року включно, зі сплатою 75 % річних. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що, підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачка погодилася зі всіма умовами кредитування, графіком повернення, штрафами, пеню, відсотками за користування кредитними коштами. Так, позивачем на підтвердження своїх вимог, щодо користування відповідачкою кредитними коштами позивача за договором про надання послуг «Швидка готівка» № АВН0СТ15510942208 від 15 червня 2020 року та наявності у останньої заборгованості за ним, в тому числі і за простроченими відсотками, надано суду виписку по картковому рахунку відповідачки (а. с. 10 11 та на звороті) та меморіальний ордер №TR/14469895.32924.1492 від 15 червня 2020 року про перерахування на її рахунок 35 000 гривень (а. с. 9 на звороті). Вказана виписка\~є первинним\~банківським документом,\~а тому\~є належним\~доказом у\~справі. З вказаної виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що остання користувалася кредитними коштами та нею витрачено (тіло кредиту) у розмірі 28 501 гривня 52 копійки, на які банком нараховано відповідно до умов договору відсотки у сумі, заборгованість за якими становить 26 759 гривень 34 копійки. Отже, вказаною випискою підтверджено, що відповідачка користувалася вказаними кредитними коштами позивача, але не повернула, а тому станом на 29 квітня 2025 року, за нею утворилася заборгованість у розмірі 55 260 гривень 86 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 28 501 гривня 52 копійки, заборгованості за процентами у сумі 26 759 гривень 34 копійки, заборгованості за комісією 0 гривень та заборгованості за пенею у сумі 0 гривень. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачкою отримано грошові кошти від позивача, однак не виконано взятого на себе обов`язку щодо їх повернення на умовах визначених договором, суд доходить висновку, що право позивача на отримання власних коштів порушено, а тому підлягає захисту, а відтак останній має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , реалізував це право, звернувшись до суду. Натомість, відповідачка жодних заперечень на предмет позову до суду не надала. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та із [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» на підставі кредитного договору № АВН0СТ15510942208 від 15 червня 2020 року, станом на 29 квітня 2025 року, підлягає стягненню заборгованість у сумі 55 260 гривень 86 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 28 501 гривня 52 копійки, заборгованості за процентами у сумі 26 759 гривень 34 копійки, заборгованості за комісією 0 гривень та заборгованості за пенею у сумі 0 гривень. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved