Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.05.2002 року Миколаївським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, актовий запис №2, від якого вони мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що подружнє життя у них не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя. Сімейні відносини між ними припинені, протягом останніх півтора року проживають окремо, збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам, на примирення з відповідачем вона не згодна. Посилаючись на вказані обставини, просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились. Позивачка подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати з відповідача на її користь не стягувати та строк на примирення не надавати. Відповідач про причини своєї неявки жодного разу не повідомив та правом на подачу відзиву не скористався. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 18.05.2002 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Миколаївським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, актовий запис №2. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.8, 9). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не підтримують подружніх стосунків та про надання строку на примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву на позовну заяву не подав та в судове засідання для викладу своїх заперечень не з`явився, шлюб між ними слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, викладеної у позовній заяві, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, клопотання позивачки, в якому вона просила судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved