Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

В січні 2025 р. [PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТДВ «Експрес Страхування», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача 1 несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 103171,59 грн, з відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн та судові витрати. Позові вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , 12 липня 2024 року о 12 годині 55 хвилин по вул. Прорізній, 3 в м. Києві, керуючи автомобілем марки Мерседес, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції, в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушила вимоги п. 2.3 (б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2024 р. у справі №761/27431/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування», яке виплатило позивачу 28051,83 грн страхового відшкодування. За ініціативою позивача було проведено оцінку вартості матеріального збитку, яка становить 131223,42 грн. Відтак, різниця між фактично сплаченим відшкодуванням та матеріальним збитком, визначеним позивачем, складає 103171,59 грн. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача 1. Крім цього, діями відповідача 2 позивачу заподіяно моральну шкоду. Позивач тривалий час не міг використовувати свій автомобіль, пережив стрес. Крім цього, відповідач 2 добровільно відмовлялась компенсувати шкоду. Моральну шкоду оцінює в 15000,00 грн. У відзиві на позов представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення позову, зазначає транспортний засіб позивача було оглянуто після ДТП, а судовим експертом Картавовим Ю.О. визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 30558,20 грн з ПДВ та 28051,83 грн без ПДВ. Звертає увагу, що огляд автомобіля на замовлення позивача було проведено без повідомлення страхової компанії, підстави для врахування висновку експерта, виготовленого на замовлення позивача, відсутні. Позивачем не надано доказів підтвердження факту відновлення пошкодженого автомобіля та здійснення ремонту у особи, яка є платником ПДВ. Також вважає, що частину деталей автомобіля можна було відновити, а не замінити повністю. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що наданим ними висновок відповідає усім вимогам чинного законодавства України, - є належним та допустимим доказом у цій справі, що визначає реально завдану шкоду, що спричинена Позивачу внаслідок незаконних дій Відповідача 2. У вказаному висновку встановлено, що Позивачу завдано матеріальний збиток із врахуванням коефіцієнту фізичного зношення в загальній сумі 131 223,42 грн. Вказану суму збитку в межах страхового відшкодування повинен сплатити Відповідач 1. При цьому, висновок, який наданий Відповідачем 1 від 07.08.24р. №510.24СЕ_СК, - здійснений пізніше висновку Позивача та без реального огляду пошкодженого автомобіля. Ухвалою судді від 10.01.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10.02.2025 р. призначено у цивільній справі № 761/772/25 судову автотоварознавчу експертизу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Представник відповідача 1 подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив відмовити в задоволенні позову, стягнути витрати на експертизу. Відповідач 2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, свого представника не направила, причини неявки суду не відомі. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 12 липня 2024 року о 12 годині 55 хвилин по вул. Прорізній, 3 в м. Києві, керуючи автомобілем марки Мерседес, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції, в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушила вимоги п. 2.3 (б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2024 р. у справі №761/27431/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування». [PERSON] , звернувся в ТДВ «Експрес Страхування» з повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з протоколу огляду 18.07.2024 р. оцінювачем [PERSON] було оглянуто автомобіль Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , виявлено пошкодження: кришка багажника-незначна деформація (ремонт та фарбування), бампер задній - деформація пошк. ЛФП (ремонт та фарбування), губа бампера заднього - деформація пошкод. ЛФП. Пошкодження, не пов`язані з ДТП - бампер передній пошкоджено ЛФП. Огляд було проведено за участі [PERSON] , який від підпису відмовився. Додатково в протоколі зазначено в примітці «інше»: бампер під заміну та кришка багажника. Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. 17.09.2024 ТДВ «Експрес Страхування» виплатило позивачу 28051,83 грн страхового відшкодування. Вказаний розмір страхового відшкодування був визначений на підставі висновку експерта Картавова Ю.О. №510.24СЕ_СК від 07.08.2024 р., за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП 12.07.2024 р. становить 30558,20 грн з ПДВ та 28051,83 грн без ПДВ. На замовлення позивача було виготовлено висновок експерта [PERSON] №508 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 25.07.2024 р., за яким матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП 12.07.2024 р. становить 131223,42 грн, в тому числі ПДВ на замінні складові та матеріали: 19337,24 грн. Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експерта, ухвалою суду від 10.02.2025 р., яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2025 р., призначено у цивільній справі №761/772/25 судову автотоварознавчу експертизу за клопотанням відповідача 1. Згідно висновку експерта №1108 від 17.06.2025 р. за наданими матеріалами внаслідок ДТП автомобіль Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав пошкодження заднього бампера верхнього, бампера заднього нижнього, каналу водостоку заднього лівого, двері задка, ліхтаря заднього лівого. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 46256,58 грн. Вартість матеріального збитку,завданого власнику автомобіля Додж, державний реєстраційний номер [NUMBER] , із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 46256,58 грн. При цьому, у висновку зазначено, що пошкодження лакофарбового покриття датчику зовнішнього лівого системи паркування та деформація на площі 100 на 200 мм облицювання причіпного пристрою, які зазначені в протоколі огляду експерта [PERSON] ( на замовлення позивача) на наданих на дослідження фотознімках візуально не розізнаються. Надані фотознімки не містять чітких зображень пошкодження лакофарбового покриття датчику зовнішнього лівого системи паркування, деформація облицювання причіпного пристрою, а тому вказані пошкодження не враховані в дослідженні. Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17). Відповідно до пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Таким чином, Інструкцією передбачено можливість проведення дослідження за фотознімками та іншими копіями документів без натурного огляду об`єкта дослідження, за наявністю певних умов, зокрема, у випадку відсутності об`єктивної можливості для доступу до цього об`єкта. Висновок експерта №1108 від 17.06.2025 р. базується на матеріалах справи, зокрема первинних оглядах, актах, фотознімках, а також інших доказах, наданих як стороною позивача, так і відповідача. Підстав для неврахування висновку експерта суд не вбачає. Стороною позивача не обґрунтовано належними та допустимими доказами, яким чином складення висновку експерта без проведення огляду автомобіля вплинуло на зроблені експертом висновки. Клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи не заявлялось, також сторона позивача не зверталась до суду з заявою про виклик експертів [PERSON] та [PERSON] для надання пояснень (відповідно до ст.ст. 102 ч. 5, 113 ЦПК України). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача 2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 28051,83 грн. Відтак, різниця між матеріальним збитком, який визначено висновком експерта від 17.06.2025 р. та виплаченим страховим відшкодуванням складає 18204,75 грн (46256,58-28051,83) З огляду на викладене, необхідно стягнути на користь [PERSON] з ТДВ «Експрес Страхування» 18204,75 грн страхового відшкодування. Суд також погоджується з позицією сторони відповідача 1 щодо безпідставного включення ПДВ при визначені розміру відшкодування позивачем. Так, позивач, реалізуючи свої процесуальні права на власний розсуд, не надав доказів на підтвердження факту відновлення пошкодженого автомобіля та здійснення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ. Зважаючи на викладене, відсутні підстави для врахування ПДВ при розрахунку суми відновлювального ремонту автомобіля.. Щодо вимог про стягнення з відповідача 2 моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). У даному випадку пошкодження автомобіля сталось із вини відповідача 2 . Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок пошкодження автомобіля, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилався на те, що він тривалий час не міг використовувати свій автомобіль, пережив стрес. Крім цього, відповідач 2 добровільно відмовлявся компенсувати шкоду. Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій "Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, є стягнення 3000,00 грн. Щодо судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач при зверненні до суду сплатив 1211,20 грн судового збору, просив стягнути з відповідача 1 - 103171,59 грн (87,3 % від загальної ціни позову) та з відповідача 2 - 15000 грн (12,7% від загальної ціни позову). При цьому, фактично стягнуто з відповідача 1 - 18204,75 грн (тобто 17,6 %), а з відповідача 2 - 3000,00 грн (тобто 20 %) Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача 1 підлягає стягненню 186,10 грн судового збору, а з відповідача 2 - 30,77 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, відповідачем 1 сплачено 16963,20 грн за проведення судової експертизи, висновок якої був використаний при прийнятті рішення у справі при визначені розміру матеріального збитку. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача 1 - 103171,59 грн, а фактично стягнуто - 18204,75 грн (тобто 17,6 %) з позивача на користь позивача підлягає стягненню 13977,68 грн пропорційно розміру позовних вимог, які залишені без задоволення. Також судом враховано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату експертизи позивачем не подано. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони судових витрат, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу судових відшкодування витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших».

Outcome: partial