Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

23.05.2025 року адвокат Рукавкова Л.Б. в інтересах позивачки через систему «Електронний суд» звернулися до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом до Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області\~про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що спірне майно належить позивачці на підставі Свідоцтво про право на спадщину АВВ № 862064 від 07.08.1999 року, яке було засвідчено в.о. державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори З. С. Білоус та зареєстровано у реєстрі № 508. Внаслідок військових дій, спричинених агресією РФ проти України, спірне майно було пошкоджене. Під час вирішення питання внесення інформації про пошкоджене/знищене майно виявилося, що право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутнє. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі на квартиру позивач звернулася до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської\~міської ради\~(Київської\~міської державної\~адміністрації)\~для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , проте, 05.11.2024 року у здійсненні реєстрації права власності на квартиру було відмовлено, у зв`язку з тим, що інформація стосовно реєстрації права власності на квартиру відсутня, тому позивачі змушена звертатися до суду з позовом. Ухвалою суду від 11.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивачка та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 02.07.2025 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, якою просив позов задовольнити, з огляду обставини справи та, зокрема, те, що за ст.392 ЦК України не породжується, а підтверджується вже наявне у позивачки право власності, набуте раніше на законних підставах. В інший спосіб визнати право власності позивачки та зареєструвати його в реєстрі речових прав неможливо. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВВ № 862064 від 07.08.1999 року належить квартира , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину АВВ № 862064 від 07.08.1999 року було засвідчено в.о. державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори З.С. Білоус та зареєстровано у реєстрі за № 508. Згідно до технічного паспорту на дану квартиру вбачається, що однокімнатна квартира [ADDRESS] , 1964 року забудови. Квартира має загальну площу - 36,6 кв. м, житлову 17,30 кв.м. та складається з кімнати- 16,60 кв. м., кухня 7,3 кв.м., ванної кімнати - 3,3 кв.м., коридору- 6,4 ; 1,5кв.м. На зворотній стороні технічного паспорту міститься реєстраційний напис, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації м. Рубіжне, про те, що зазначена в свідоцтві квартира [ADDRESS] зареєстрована в ДКП «Бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за [PERSON] , про що здійснено запис за реєстровим номером 508. Згідно з Законом України «Про правовий режим воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу. З 13.05.2022 року територія Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області тимчасово окуповано, шо підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами). Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської\~міської ради\~(Київської\~міської державної\~адміністрації)\~від 17 квітня 2024 року № 75926756 було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через те, що інформація стосовно реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутня. КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради, яке здійснювало державну реєстрацію права власності на нерухоме майно , не відновило свою діяльність на території України, та як внаслідок архівні документи залишилися на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з чим, надати інформацію стосовно реєстрації права власності не виявляється можливим. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 2 ст. 3 та п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2023 року №2179/5 «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць» установлено, що у сфері державної реєстрації прав державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь, проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Особливості державної реєстрації прав на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану». В інший спосіб визнати право власності позивача на спірне майно та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав не має можливості. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved