Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У серпні 2025 року від позивача ТОВ «Брайт Інвестнмент» до суду надійшла позовна заява, у якій просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток №2034200586 від 15 жовтня 2020 року у загальному розмірі 31948,63 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 16740,67 грн., заборгованість по відсотках - 15207,96 грн.; витрати по сплаті судового збору - 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 20000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 15 жовтня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2034200586, відповідно до п.1.1. якого відповідач отримав кошти у сумі 22030,00 грн. на споживчі цілі. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачена фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Строк кредитування 12 місяців, дата остаточного повернення кредиту - 15 жовтня 2021 року,реальна річна процентна ставка - 48,46%. 23 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема, згідно з реєстром боржників до [PERSON] . В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Брайт Інвестмент» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2025 року головуючим суддею у цій цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 30 вересня 2025 року. Представник позивача в судове засідання 30 вересня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, 30 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача, у якій просить судові засідання по справі проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, прооти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання від 30 вересня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу місця проживання: [ADDRESS] . 16. Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» підлягають задоволенню, зважаючи на наведене нижче. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 15 жовтня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2034200586, відповідно до п. 1.1. якого відповідач отримав кошти у сумі 22030,00 грн. на споживчі цілі. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачена фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Строк кредитування за вказаним кредитним договором - 12 місяців, дата остаточного повернення кредиту - 15 жовтня 2021 року, реальна річна процентна ставка - 48,46%. 23 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема, згідно з реєстром боржників до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 23 березня 2025 року до Договору факторингу №24/03/23, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31948,63 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 16740,67 грн., заборгованості по відсотках - 15207,96 грн.. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом перевірений розрахунок заборгованості за укладеними договорами, проте повністю не може із ним погодитися, в частині обсягу нарахування відсотків. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача по відсотках станом на 23 березня 2023 року становить 15207,96 грн. Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром їх нарахування, з огляду на наступне. Пунктом 1.1. Договору позики від 15 жовтня 2020 року між сторонами погоджено дату остаточного повернення кредиту, а саме 15 жовтня 2021 року включно. Сторони узгодити строк кредитування 12 місяців. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З огляду на розрахунок заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору є неприйнятним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, поза межами строку дії договору, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором №2034200586 від 15 жовтня 2020 року, суд вважає за необхідне позовні вимоги у цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період строку дії договору, а саме з 15 жовтня 2020 року по 15 жовтня 2021 року, яка, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, становить 5576,34 грн. Отже, з урахуванням зазначеного вище, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 2034200586 від 15 жовтня 2020 року буде становити 22317,01 грн., з яких: 16740,67 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 5576,34 грн. - заборгованість по відсотках. У зв`язку з усім зазначеним вище, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 22317,01 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 737 від 16 липня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам 1692,11 грн., відповідно до розрахунку (22317,01 х 2422,40 : 31948,63).

Outcome: partial