Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~\~«БІЗНЕС ПОЗИКА», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович,\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, 14.01.2022 року та зареєстрований в реєстрі за №4406 про стягнення з неї на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«БІЗНЕС ПОЗИКА» загальної суми заборгованості в розмірі 35\~549 грн. 49 коп., таким що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 10\~400 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з застосунку «Дія» позивач дізналась про наявність виконавчого напису, а саме після того, як в раніше згаданому застосунку їй надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №68397366 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д.. Виконавче провадження №68397366 відкрите на підставі виконавчого напису №4406 виданого 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, за яким стягнуто з неї на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 15 травня 2025 року ВП №68397366 було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать позивачу [PERSON] . Позивач не отримувала від Відповідача вимогу про усунення порушень щодо погашення боргу, а отже заборгованість не може вважатися безспірною. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис без перевірки доказів направлення вимоги ТОВ «Бізнес Позика» Позивачу, чим дозволив Відповідачу без повідомлення Позивача здійснити «односторонній» розрахунок заборгованості та звільнив Відповідача від обов?язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 05.06.2025 року, було зупинено виконання ВП №68397366, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. на підставі виконавчого напису №4406 виданого 14.01.2022 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» загальної суми заборгованості в розмірі 35 549 грн. 49 коп. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича завірені належним чином копії виконавчого напису №4406 від 14.01.2022 року , та документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №4406 від 14.01.2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 35\~549,49 грн. та у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 25, офіс 1) копію заяви про відкриття провадження та копію виконавчого напису №4406 від 14.01.2022 року на підставі якого відкрито виконавче провадження №68397366. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року було витребувано у Київського державного нотаріального архіву копії вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем виконавчого напису №4406 від 14.01.2022 року , та документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №4406 від 14.01.2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 35\~549,49 грн. 05 вересня 2025 року від завідувача Київського нотаріального архіву Лідії Гуль на виконання вимого ухвали надійшов лист, в якому було зазначено, що ПН КМНО Бригіда В.О. передав на державне відповідальне зберігання до Київського нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву за період з 2011 по 2022 роки. Одночасно зазначено, що відповідно до Акту про нестачу архівних документів №1 від 27.10.2023 року ПН КМНО Бригіда В.О. не передавав виконавчі написи на державне відповідальне зберігання до Київського нотаріального архіву. 09 вересня 2025 року від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. на виконання ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 року надійшов лист, в якому останній повідомив, що виконавче провадження №68397366 було відкрито приватним виконавцем Попляк В.В. У подальшому згідно Протоколу №84 від 09.02.2024 було зупинено діяльность приватного виконавця Попляк B.В. строком на три місяці, надалі Дисциплінарна комісія приватних виконавців Протокол №84 від 09.02.2024 припинила діяльність приватного виконавця. 07 березня 2024 року Радою приватних виконавців України було прийнято рішення № 68 згідно з яким тимчасовим приватним виконавцем, для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця Попляка Володимира Володимировича, було призначено приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Дмитра Олександровича який згідно ст. 45 3/У «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII від 02.06.2016, виконавчі провадження (виконавчі документи) згідно з рішенням стягувача передаються тимчасовим приватним виконавцем відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю або повертаються стягувачу. Приватним виконавцем Петренко В.В. було винесено постанову про передачу виконавчого провадження згідно заяви стягувача приватному виконавцю Пашкову Ю.Д. Приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. було прийнято ВП № 68397366 за обліком АСВП без виконавчого напису №4406 від 14.01.2022 року, та документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №4406 від 14.01.2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 35 549,49 грн. та заяви про відкриття провадження на підставі якого відкрито виконавче провадження №68397366. Враховуючи вищевикладене, у приватного виконавця Пашкова Ю.Д. відсутня копія заяви про відкриття провадження та копія виконавчого напису №4406 від 14.01.2022 року на підставі якого відкрито виконавче провадження №68397366. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався, проте 12 серпня 2025 року через електронний суд надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Вимога про зменшення витрат на правову допомогу була обґрунтована тим, що дана категорія справ є незначної складності, необхідні процесуальні документи шаблонними, тому вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2\~000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, вчинено виконавчий напис який зареєстрований в реєстрі за №4406 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» загальної суми заборгованості в розмірі 35\~549,49 грн. Виконавчий напис було вчинено за заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» . З матеріалів справи вбачається, що його було вчинено за кредитним договором №257691-КС-001 від 13.03.2021, що не спростовано відповідачем. На підставі вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем виконавчого напису №4446 від 14.01.2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. було відкрито виконавче провадження №68147750, яке 21.04.2023 року було передано в провадження приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д.. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Аналогічний правовий висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Не зважаючи на це, приватний нотаріус Грисюк Олена Аасилівна вчинила спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 9703545 від 17.08.2020 року, який нотаріально не посвідчений. Окрім того, як зазначалось вище безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014). Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (код ЄДРПОУ 41084239). Суд зазначає, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" не скористалось своїм правом на подання відзиву на позов, та не подало своїх доказів щодо правомірності вчинення нотаріусом виконавчого напису. В свою чергу, позивач [PERSON] не погоджується із вказаною заборгованістю, вважає її спірною, а також зазначає, що нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656). Матеріали справи не містять відомостей, що приватним нотаріусом Бригідою В.О. вчинялися будь-які дії щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві заявлено орієнтований розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~400 грн. Згідно укладеного договору від 23.05.2025 року про надання правничої допомоги між адвокатом Караченцевим Ю.Л. та [PERSON] , за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого узгоджується за згодою сторін та підтверджується актами наданих послуг. Також матеріали справи містять акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 23.05.2025 на суму 10400 грн. Згідно частин 1, 2 статті 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно пункту 1 частини 3статті 133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі -\~Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону N 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону N 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховуються положення правового висновку, викладеного в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України). У той же час, ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути спів розмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial