Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на умовах фінансового кредиту № 000191114746 від 26 листопада 2019 року в розмірі 18186,24 грн, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 листопада 2019 року між ТОВ "ФК "Форза" та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191114746. Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами договору позики. Відповідач не виконав свої зобов`язання та припинив вносити платежі, передбачені умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики, яка станом на 12 вересня 2025 року становить 18186,24 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом - 4800 грн; залишок заборгованості по процентах за користування кредитом (нарахованих згідно ст.1048 ЦК України та умов договору позики) - 1506,57 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитом згідно ч.2 ст.625 ЦК України та умов договору позики за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року) - 10800 грн; інфляційне збільшення (нарахвано новим кредитором згідно ч.2 ст.625 ЦК України за період з 25 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року) - 1079,67 грн. 30 червня 2021 року ТОВ "ФК "Форза" та ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" уклали договір факторингу № 20210630-Ф/2, за умовами якого ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ "ФК "Форза", включно і до [PERSON] . Ухвалою від 17 липня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 17 липня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. У заяві від 19 вересня 2025 року представник позивача Бачинський О.М. просить розгляд справи проводити за відсутністю уповноваженого представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 26 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форза" та [PERSON] укладений договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191114746 (далі - договір позики), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором j975182c. Відповідно до п.3.1 договору позики, товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п.5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 даного договору. Згідно з п.5 договору позики, загальний розмір кредиту - 7298 грн; строк дії договору - з 26 листопада 2019 року по 25 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором (дозволено пролонгації); процентна ставка в день - 0,93; процентна ставка за кожен день у разі прострочення - 2,50. В додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191114746 від 26 листопада 2019 року датою погашення кредиту вказано 25 грудня 2019 року, період користування 30 днів. Переказ ТОВ "ФК "Форза" 26 листопада 2019 року грошових коштів у сумі 7000 грн на картку відповідача № [NUMBER] підтверджується випискою [PERSON] за період з 26 листопада 2019 року по 28 листопада 2019 року, наданою АТ КБ "Приватбанк". 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форза" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" укладений договір факторингу № 20210630-Ф/2, за умовами якого позивач набув права вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за кредитним договором № 000191114746 від 26 листопада 2019 року на загальну суму заборгованості 6698,10 грн, що підтверджується договором факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року, витягом з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року, платіжним дорученням № 279 від 05 липня 2021 року та платіжним дорученням № 282 від 14 липня 2021 року про оплату згідно договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним договором позики становить 18186,24 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4800 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 1506,57 грн, заборгованості за простроченими процентами за користування поза межами строку дії договору в сумі 10800 грн, інфляційного збільшення в сумі 1079,67 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За приписами ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею\~526\~ЦК\~України\~передбачено,\~що\~зобов`язання\~має\~виконуватися\~належним чином відповідно до\~умов\~договору\~та вимог\~цього\~кодексу,\~інших\~актів\~цивільного законодавства,\~а\~за відсутності\~таких\~умов та\~вимог\~-\~відповідно\~до\~звичаїв ділового\~обороту\~або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України, \~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Докази повернення відповідачем позики та сплати процентів за користування коштами в порядку та на умовах, передбаченими спірним договором позики, у справі відсутні. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору позики відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлені ним строки, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4800 грн та заборгованості за процентами в сумі 1506,57 грн належить задовольнити. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за договором позики, позивач заявив до стягнення з відповідача у порядку ч.2 ст.625 ЦК України інфляційне збільшення у сумі 1079,67 грн та проценти за користування поза межами строку дії договору в сумі 10800 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за спірним договором позики, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 1079,67 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по прострочених процентах за користування поза межами строку дії договору суд зазначає таке. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Умовами спірного договору позики передбачений строк користування коштами (строк кредитування) 30 днів зі сплатою процентів за кожен день користування за ставкою 0,93 грн. Зазначена позивачем у детальному розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку) редакція п.5 договору позики - "після закінчення строку на який надано кредитні кошти та неповернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі, процентна ставка в день, у разі прострочення поверненян кредиту, становить 2,50 %, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України до повного розрахунку за договором позики" - у спірному договорі позики відсутня, а тому відсутні підстави для висновку про погодження сторонами договору позики таких умов, зокрема процентаної ставки в розмірі 2,50 % за прострочення виконання зобов`яання відповідно до ст.625 ЦК України. Вимоги про стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми позивач не заявив. \~ \~Оскільки докази\~погодження сторонами\~договору позики\~іншого розміру\~процентів,\~ніж передбачений\~ч.2\~ст.625\~ЦК України,\~ у\~справі відсутні,\~у задоволенні\~вимоги про\~стягнення заборгованості\~по простроченим\~процентам за\~користування поза\~межами строку\~дії договору\~в сумі\~10800\~грн належить\~відмовити. За встановлених у справі обставин з відповідача\~необхідно стягнути\~заборгованість за\~договором про\~надання позики\~на умовах\~фінансового кредиту\~№ 000191114746\~від 26\~листопада 2019\~року у\~розмірі 7386,24\~грн,\~яка складається\~із заборгованості\~за тілом\~кредиту в\~сумі 4800\~грн,\~заборгованості за\~процентами в\~сумі 1506,57\~грн,\~інфляційних втрат\~в сумі\~1079,67\~грн,\~а отже,\~позов належить\~задовольнити частково. За правилами\~ст.141\~ЦПК України,\~підлягають стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача понесені\~ним документально\~підтверджені витрати\~на оплату\~судового збору\~в розмірі 993,18 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ ч.2\~ ст.141\~ ЦПК\~ України,\~ інші\~ судові\~ витрати,\~ пов`язані\~ з\~ розглядом\~ справи,\~ покладаються\~ у\~ разі\~ задоволення\~ позову\~ на\~ відповідача.\~ До\~ витрат,\~ пов`язаних\~ з\~ розглядом\~ справи,\~ належать,\~ серед\~ іншого,\~ витрати\~ на\~ професійну\~ правничу\~ допомогу\~ (ч.2\~ ст.133\~ ЦПК\~ України). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 20250623-10К від 23 червня 2025 року, укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф", розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого загальна вартість послуг становить 7000 грн. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи незначну складність справи, сталу судову практику щодо розгляду таких справ, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову та

Outcome: partial