Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Іванісова В.С. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява\~обґрунтована тим,\~що сторониз 02.02.2018 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх місяців шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, відсутність з боку відповідача матеріального забезпечення родини. Шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини тривалий час мають негативний характер. Між ними відсутнє нормальне спілкування, продовжувати відносини позивач не бажає. Спільне господарство не ведуть. Шлюб розпався остаточно. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. На теперішній час позивачка одноособово займається вихованням своєї дитини. У зв`язку з тим, що дитина зростає, необхідно щорічне оздоровлення влітку, одяг та взуття належної якості тощо. Відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Іванісов В.С. в судове засідання не з`явились. Від представника позивачки адвоката Іванісова В.С. до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, у якій представник просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав, просив справу розглядати без його участі, про що до суду подав письмову заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який був зареєстрований 02.02.2018 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів Цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження. Крім того, відповідач має дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якої, як зазначено у позовній заяві, рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Спільне життя між сторонами не склалося, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Крім того, відповідач має на утриманні іншу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] на користь позивачки повинен становити 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У зв`язку з тим, що позивачем подано позовну заяву через підсистему Електронний суд, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн. у зв`язку із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів. У зв`язку із задоволенням вимоги про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивачки, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved