Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача /треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] / про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07 лютого 2025 року він домовився з [PERSON] про купівлю-продаж 25/100 частки нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В той же день сторонами було укладено відповідний письмовий договір, об`єктом якого є зазначена частка нежилого приміщення. Сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Відповідач передала позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивач прийняв його, сплатив [PERSON] визначену договором вартість нерухомого майна, почав ним користуватись, тобто фактично вступив у володіння та користування. Через деякий час позивач звернувся до відповідача з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства посвідчити договір в нотаріальному порядку. Однак, відповідач повідомила, що не може цього зробити, оскільки вона, на час укладення договору купівлі-продажу (07 лютого 2025 року), не була власником нерухомого майна, а лише приймала спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , до складу якої входить вищезазначена частка нерухомого майна. Враховуючи вищенаведене, позивач для захисту свого права на нерухоме майно звернувся із позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Златі Н.С. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, про причини неявки не повідомили. Відзив, письмові пояснення, доводи та міркування відносно позову, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, 07 лютого 2025 року позивач домовився з [PERSON] про купівлю-продаж 25/100 частки нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В той же день сторонами було укладено відповідний письмовий договір, об`єктом якого є вказана частка нежилого приміщення. Сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Відповідач передала позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивач прийняв його, сплатив [PERSON] визначену договором вартість нерухомого майна, та почав ним користуватись, тобто фактично вступив у володіння та користування. Через деякий час позивач звернувся до відповідача з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства посвідчити договір в нотаріальному порядку. Однак, відповідач повідомила, що не може цього зробити, оскільки вона на час укладення договору купівлі продажу (07 лютого 2025 року) не була власником нерухомого майна, а лише приймала спадщину яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , до складу якої входить вищезазначена частка нерухомого майна. Так, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 251434 від 28 березня 2003 року, 25/100 частка нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить чоловіку відповідача та батьку третіх осіб [PERSON] . З матеріалів витребуваної спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , вбачається, що за життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не склав. У строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались. На день смерті [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 2148 від 11 грудня 2023 року, яка наявна в матеріалах спадкової справи. Разом із тим, оформити спадщину на 25/100 частки нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідачу не вдалося з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів. При зверненні до відповідних органів для належного оформлення договору купівлі-продажу, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, під час укладення договору купівлі-продажу відповідач не була зареєстрованим власником нерухомого майна. Про існування цих обставин, позивач до укладення договору обізнаний не був. Перед укладенням угоди позивача було запевнено, що саме відповідач є власником вищезазначеного нерухомого майна. Отже, нерухоме майно було відчужене особою, яка не мала на це права, натомість воно не було загублено власником, не було вкрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, не вибувало з володіння власника або особи, якій він передав його майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~388\~ЦК України,\~якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно: було\~загублене власником\~або особою,\~якій він\~передав майно\~у володіння; було\~викрадене у\~власника або\~особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. \~ \~ \~ \~Позивач, як добросовісний набувач, у відповідності до вимог ст. 330 ЦК України, набув право власності на спірне нерухоме майно, оскільки придбав його у відповідача, яка не мала права його відчужувати, однак згідно із вимогами ст. 388 ЦК України, вказане майно не було загублено власником, не було вкрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, не вибувало з володіння власника або особи, якій він передав його майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, суд приходить до висновку, що нерухоме майно яке перейшло до позивача за договором купівлі-продажу від 07 лютого 2025 року, не може бути у нього витребувано, тобто позивач правомірно володіє та користується спірним нерухомим майном. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що викладені позивачем обставини знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні та підтверджуються наданими доказами, тому є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві представник позивача просила залишити судові витрати за позивачем, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved