Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Сторожук Ю.В., звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружні відносини позивача та відповідачки фактично припинилися, сім`я розпалась остаточно, відновлення сімейних стосунків неможливе, шлюб існує лише формально, відтак, позивач просить розірвати шлюб та не надавати строку для примирення подружжя. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 04.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 03.09.2025. У зв`язку з перебуванням головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В. у відпустці судове засідання відкладено на 30.09.2025. 30.09.2025 представник позивача адвокат Сторожук Ю.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги. У судовому засіданні 30.09.2025 відповідачка [PERSON] повідомила, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, у разі розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Заслухавши позицію відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та долучені матеріали у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) 06 серпня 1995 року укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 22.04.2025 Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Як зазначено у позовній заяві, спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, а вжиття судом заходів щодо примирення подружжя суперечитиме умовам ст. 111 СК України. Також суд бере до уваги те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. Відтак, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивача та відповідачку у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за умови прямого категоричного заперечення позивача проти цього у поданих суду заявах та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим, відповідно до положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду відповідно до поданої копії квитанції від 08.07.2025 становить 1211,20 грн. Відтак, у силу ст. ст.\~141,\~142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, що був сплачений ним при поданні позову, а оскільки відповідачка визнала позов, то інших 50 відсотків судового збору, що були сплачені позивачем при поданні позову, слід повернути позивачу з Державного бюджету України. Ураховуючи наведене,\~

Outcome: approved