Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - розірвати шлюб який укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 09.08.2003 року Виконавчим комітетом Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за актовим записом №4; - судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн та судового збору у розмірі 968 грн 96 коп. покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя із відповідачем не склалося. Посилається на фактичне припинення шлюбних відносин та формальність шлюбу. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 05.08.2025 від представника позивачки [PERSON] адвоката Герасимчука Олега Олександровича надійшла на адресу суду заява, відповідно до змісту якої просить всі судові засідання по справі №296/7380/25 за позовом [PERSON] , що поданий адвокатом Олегом Герасимчуком до [PERSON] про розірвання шлюбу, здійснювати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. 11.08.2025 від відповідача [PERSON] надійшла на адресу суду заява, відповідно до змісту якої не заперечує щодо розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] . Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , 09 серпня 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51\~Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 1\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Частинами третьою та четвертою статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , проти чого останній не заперечує. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, які бажають його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. За змістом статті 133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки - адвокатом Герасимчуком О.О. до суду подано: - ордер серії АВ №1214794 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , виданий 03.07.2025 адвокатом Герасимчуком О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 24.06.2025; - договір про надання правничої допомоги №б/н від 24.06.2025, укладений між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом; - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №603. Згідно п.1.1 договору про надання правничої допомоги №б/н від 24.06.2025, адвокат зобов?язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] (далі - Справа), а Клієнт зобов?язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені Договором. Пунктом 3.1 договору визначено, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5 000 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 100 грн судового збору. Авансовий платіж становить 3 600 грн, решту 2 500 грн, клієнт сплачує при винесенні судом рішення. За надання правової допомоги гонорар сплачується в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.4.1 договору). У відповідності до ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2025 у справі № № 922/449/21 (провадження № 61-14668св24). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18). Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої допомоги адвокатом Радченко О.Ю. позивачці [PERSON] у цивільній справі №296/7380/25. З урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, беручи до уваги невеликий обсяг доказування, співмірність витрат із наданими адвокатом послугами (складання позовної заяви), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн, що відповідає критерію розумних витрат у даній справі. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач по справі [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що свідчить подана ним заява, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який був нею сплачений при поданні позову, що складає 484,48 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору від сплаченого нею при поданні позову згідно платіжної інструкції №0.0.4441475697.1 від 04.07.2025, що становить 484,48 грн.

Outcome: approved