Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи це тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина, в тому числі і житловий будинок садибного типу [ADDRESS] . Належність житлового будинку померлому [PERSON] підтверджується Договором купівлі-продажу від 02 березня 1985 року зареєстрованого в реєстрі за № 199. Згідно довідки про коло спадкоємців від 15 травня 2025 року № 139/02-14 Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Проте, листом Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 червня 2025 року № 177/02-14 повідомлено, що у документі, що є доказом про належність майна спадкодавцеві Договорі купівлі-продажу посвідченого Петрівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 02 березня 1985 року за реєстровим № 199, після його посвідчення відсутня державна реєстрація за життя спадкодавця. Також повідомлено, що у Договорі купівлі-продажу посвідченого Петрівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 02 березня 1985 року за реєстровим № 199 наявні помилки, виправлення яки є неможливим. У зв`язку з вищевикладеним позивачка вимушена була звернутися до суду з відповідною позовною заявою щодо оформлення спадщини. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у підготовче судове засідання теж не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2025 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог\~ст.178 ЦПК України\~відповідач у встановлений судом строк відзив не надав. Враховуючи те,\~що позивачкапозовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200,\~206 ЦПК України.\~ Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 липня 2007 року Серія [NUMBER] видане Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, про, що складено відповідний актовий запис № 38 (а.с.7). Після смерті, [PERSON] , залишилась спадщина, в тому числі і житловий будинок садибного типу [ADDRESS] . Належність житлового будинку померлому [PERSON] підтверджується Договором купівлі-продажу від 02 березня 1985 року зареєстрованого в реєстрі за № 199 (а.с.11-12). Згідно довідки про коло спадкоємців від 15 травня 2025 року № 139/02-14 Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , подала [PERSON] (а.с.9). Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , що також підтверджується копію спадкової справи № 42756380 у спадковому реєстрі (номер у нотаріуса 175) (а.с.29-43). Проте, листом Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 червня 2025 року № 177/02-14 повідомлено, що у документі, що є доказом про належність майна спадкодавцеві Договорі купівлі-продажу посвідченого Петрівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 02 березня 1985 року за реєстровим № 199, після його посвідчення відсутня державна реєстрація за життя спадкодавця (а.с.10). З наданої архівної довідки № 44, виданої 18 червня 2025 року комунальним підприємством «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за архівними даними реєстрових книг КП «Олександрійське МБТІ» за станом до 01.01.2013 року, реєстрація прав власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , не проводилось (а.с.15). Також позивачку було повідомлено, що у Договорі купівлі-продажу посвідченого Петрівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 02 березня 1985 року за реєстровим № 199 наявні помилки, а саме: виявлено незастережені виправлення; прізвище померлого вказано « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ганнівського сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 06 липня 2007 року, прізвище спадкодавця « [PERSON] », через що не має змоги встановити факт належності даного майна спадкодавцю. На вищевказаний житловий будинок садибного типу, позивачкою було замовлено технічний паспорт, який був виготовлений 29 травня 2025 року. З відомостей технічного паспорта на житловий будинок садибного типу за [ADDRESS] встановлено, що рік завершення будівництва житлового будинку 1965 (а.с.16-22). В той же час, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Після набрання чинності Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За життя померлий не здійснив державну реєстрацію житлового будинку з надвірними будівлями. Також, статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Згідно довідки (витягу з по господарської книги) від 02.07.2025 року № 12-21/240/7 номер об`єкта ПГО 282 в по господарській книзі № 4 на 2006-2010 роки був відкритий на гр.. [PERSON] (жилий будинок за [ADDRESS] . Власник жилого будинку [PERSON] 1 частка будинку (а.с.23). На підставі вищезазначених правових норм, враховуючи що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] побудовано до 05.08.1992 року, маючи технічний паспорт на житловий будинок та виписку з погосподарського обліку, [PERSON] , будучи живим, повноцінно та безперешкодно міг зареєструвати право власності на належний йому житловий будинок садибного типу, а тому державна реєстрація права власності житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою є неможливою, в зв`язку зі смертю останнього, а тому питання оформлення чи визнання права власності можливе лише в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved