Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін [PERSON] подав на розгляд суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альс Компані» (відповідача), в якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість, саме: з заробітної плати у сумі 13499,64 грн, в тому числі податки, збори та обов`язкові платежі, які утворилися станом на день звільнення з роботи 05.02.2025; з оплати використаних щорічних основних відпусток в сумі 46284,48 грн; компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 2892,78 в тому числі податки, збори та обов`яккові платежі та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що із 13.12.2022 до 05.02.2025 останній перебував в трудових відносинах з відповідачем. Позивача було звільнено з роботи 05.02.2025 за згодою сторін. Всупереч статті 47 КЗпП України відповідач у день звільнення не видав позивачу копію наказу про звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільнені та не провів з останнім повного розрахунку у строки. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання, подані учасниками справи 13.08.2025 позивач надіслав на розгляд суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі(а.с.39). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю «Альс Компані» належним чином завірені копії документів(а.с.31-32). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.08.2025 розгляд справи відкладено на 28.08.2025 та повторно витребувано документи(а.с.36). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 28.08.2025 розгляд справи відкладено на 29.09.2025 та повторно витребувано документи(а.с.41). Ухвалою судового засідання від 29.09.2025 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що позивач [PERSON] із 13.12.2022 був прийнятий на роботу в ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» на посаду оператора заправних станцій другого розряду, що підтверджується наданою позивачем копією трудової книжки [NUMBER] від 18.04.1999, в якій міститься запис про наказ № АВ-12-к від 12.12.2022(а.с.15-16). Відповідно до виписки по картковому рахунку від 01.06.2025 вбачаються нарахування заробітної плати [PERSON] на банківський рахунок [NUMBER] (а.с.17). Позивачем було вжито заходів щодо досудового врегулювання даного спору шляхом направлення до відповідача ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» письмової заяви про надання йому розрахунку заборгованості(а.с.24). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із статтею 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно із статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно із статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі №905/361/19 від 19 травня 2020 року, зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У Постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 607/2699/17 (провадження №6115999св20) викладений висновок про те, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2020 у справі № 607/3509/17 (провадження № 61-12609св20) зазначено, що оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що із 13.12.2022 до 05.02.2025 останній перебував в трудових відносинах з відповідачем. Позивача було звільнено з роботи 05.02.2025 за згодою сторін, однак ніяких виплат здійснено не було. Таким чином, виходячи з вказаних норм закону, виплата належних позивачу сум мала бути здійснена відповідачем саме в день його звільнення. Оскільки правильність наданих позивачем розрахунків середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ, а відтак вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є підставною. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за його заявою, поданою у визначений процесуальним законом строк (продовж тридцяти днів з дня його проголошення). Розподіл між сторонами судових витрат Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved