Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ЄАПБ» чи позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-RО-82-123245401 від 10.01.2022 в розмірі 130392,34 грн, за кредитним договором №7382847 від 18.12.2023 в розмірі 72800 грн, за кредитним договором №25269-12/2023 від 17.12.2023 в розмірі 28000 грн; за кредитним договором №25262-12/2023 від 15.12.2023 в розмірі 28000 грн а також просило стягнути судові витрати. Позов мотивований тим, що 10.01.2022 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали кредитний договір №014-RО-82-123245401. 15.12.2023 ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір №25262-12/2023. 17.12.2023 ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір №25269-12/2023. 18.12.2023 ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір №7382847. За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідач користувався кредитними коштами, однак не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому кредитів. 24.07.2024 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-72, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах боржників, в тому числі і за кредитним договором №014-RО-82-123245401 від 10.01.2022, укладеним з відповідачем. 27.09.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №27092024, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №7382847 від 18.12.2023, укладеним з відповідачем. 29.04.2024 ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників, в тому числі і за кредитними договорами №25269-12/2023 від 17.12.2023 та №25262-12/2023 від 15.12.2023 укладених з відповідачем. Таким чином за вказаними договорами до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] . З часу отримання права вимоги до відповідача штрафні санкції не нараховувалися. Всупереч умовам кредитних договорів відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх (первісних) кредиторів. Представники позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судові засідання не з`явилися, в позовній заяві, у відповіді на відзив, у письмовій заяві від 26.05.2025 просили про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача. Доводи та заперечення відповідача Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, в судові засідання не з`явився, його представник адвокат Натина А.О. просив справу слухати за відсутності відповідача. Представник відповідача адвокат Натина А.О. подав письмові пояснення, в яких позов не визнав, посилаючись на відсутність первинних документів, які б вказували на перерахування кредитних коштів, позивач не підтвердив, що наявна заборгованість передана за договорами відступлення права вимоги та факторингу, відсутні будь-які електронні докази, чи паперові копії електронних доказів, які б пов`язували наявність на договорах одноразового ідентифікатора з діями відповідача щодо укладення договорів, а також відсутні докази того, що одноразові ідентифікатори генерувалися на підставі заявки відповідача, не долучено доказів, що картка належить саме відповідачу. Просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 10.02.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 11.02.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до судового розгляду по суті на 11.03.2025. 11.03.2025 суд ухвалив заочне рішення. 10.04.2025 представник відповідача Натина А.О. звернувся із заявою про перегляд заочного рішення у цій справі. 01.05.2025 суд скасував заочне рішення, призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 29.05.2025. 19.05.2025 в системі «Електронний суд» до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, 21.05.2025 - відповідь представника позивача на відзив, 27.05.2025 - заперечення представника відповідача на відповідь на відзив. 06.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 29.07.2025. 29.07.2025 суд постановив ухвалу про витребування доказів, судове засідання відклав на 26.08.2025, яке відкладалося за клопотанням представника відповідача. 17.09.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 29.09.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно електронного архіву АТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] був клієнтом АТ «Райффайзен Банк Аваль». 11.01.2019, будучи клієнтом банку, [PERSON] власноручно підписав опитувальник для клієнта, у якому підтвердив відомості про себе: прізвище, ім`я та по батькові, відомості про дату народження ( [INFO] ), відомості про паспорт громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007), РНОКПП ( [NUMBER] ), контактні дані (тел. [NUMBER] ), надав банку копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчену власним підписом, а 10.12.2019 - копію паспорта, посвідчену власним підписом. 10.01.2022 [PERSON] в системі «Райффайзен Онлайн» ініціював оформлення споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», надав згоду на обробку даних, підтвердивши, що є власником номеру телефону в мережі рухомого мобільного зв`язку [NUMBER] , зазначив власні прізвище, ім`я та по батькові, відомості про паспорт громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007), РНОКПП ( [NUMBER] ). Перед укладенням договору [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», після чого 10.01.2022 підписав паспорт споживчого кредиту та заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RО-82-123245401 електронним підписом 020766. Інформація про одноразовий ідентифікатор надійшла на фінансовий номер [PERSON] - [NUMBER] . За договором Банк зобов`язався надати клієнту (відповідачу) кредит в сумі 115 349,31 грн, а відповідач зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок № [NUMBER] з наступним відображенням операції надання кредиту на картковому рахунку через поточний рахунок в дату надання кредиту (у разі його надання в операційний час) або на наступний операційний день. Для контролю за станом та рухом коштів по картковому рахунку, клієнт підключається до послуги «Мобільний банкінг», яка передбачає направлення клієнту повідомлень про стан кредитного рахунку та проведені по кредитному рахунку операції на номер клієнта [NUMBER] . Строк кредиту 72 місяці, з 10.01.2022 (дата надання кредиту) по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу (по 10.01.2028). Процентна ставка за користування кредитом фіксована і становить 31,80 % річних. Відповідно до п.п. 2.4.1 Договору клієнт доручає Банку здійснювати 5 числа кожного місяця договірне списання коштів з карткового рахунка на поточний рахунок в сумі 3605,13 грн, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку. Випискою АТ «Райффайзен Банк Аваль» по рахунку [NUMBER] , що належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за 10.01.2022, встановлено, що [PERSON] виплачений кредит у сумі 115349,31 грн. 17.11.2023 АТ «Райффайзен Банк Аваль» провів уточнення інформації щодо ідентифікації та вивчення клієнта в Райффайзен Онлайн, [PERSON] підтвердив актуальність даних, підписавши відомості про себе електронним підписом 646874, що надійшов на його номер телефону [NUMBER] . 24.07.2024 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-72, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників в т.ч. до відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] складає 130392,34, з яких 104194,21 грн заборгованість за основною сумою боргу, 26198,13 грн заборгованість за відсотками. 18.12.2023 [PERSON] за допомогою програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» подав заявку на отримання кредиту. Товариство прийняло рішення про видачу кредиту, виставило оферту та надіслало смс-повідомлення з кодом для підтвердження оферти. Перед укладенням кредитного договору [PERSON] підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора КЕ2611. Надалі [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» уклали кредитний договір №7382847. [PERSON] підписав договір електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А3121, який був надісланий на його номер мобільного телефону [NUMBER] , відомості про який він зазначив при реєстрації у ІКС ТОВ «Авентус Україна». Крім номера телефону, відповідач вказав свої дані: прізвище, ім`я та по батькові, дані паспорта громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007), РНОКПП ( [NUMBER] ). Відповідно до п.п.1.2.-1.4. Договору, на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка 2,20% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Договору). Згідно п.п. 2.1, 2.2. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту 18.12.2023 або 19.12.2023. Згідно інформації ТОВ «Пейтек» №20250819-1 від 19.08.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Пейтек» 19.01.2022 уклали договір про організацію переказу грошових коштів №190122. Відповідно до указаного договору 18.12.2023 о 10.46.02 ТОВ «Пейтек» успішно перерахувало клієнту «Авентус Україна» кошти на картку [NUMBER] , банк-еквайр АТ «ПУМБ» 27.09.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №27092024 відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, а також підписали акт прийому передачі реєстру боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7382847 від 18.12.2023. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за цим кредитним договором складає 72800 грн, з яких 20000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 52800 грн - заборгованість за відсотками. 15.12.2023 [PERSON] за допомогою програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Аванс Кредит» подав заявку на укладення кредитного договору 15.12.2023 ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір №25262-12/2023. [PERSON] підписав договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора W0266, який був надісланий на його номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до п.1.1.-1.6. Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 15.12.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язується погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 12.04.2024. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 17.12.2023 ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір №25269-12/2023, який також підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора W2264, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Відповідно до п.1.1.-1.6. Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повертати кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 17.12.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язується погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 14.04.2024. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 29.04.2024 ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №29042024, відповіднодо якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №25262-12/2023 від 15.12.2023 складає 28000 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 21000 грн - заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором №25269-12/2023 від 17.12.2023 складає 28000 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 21000 грн - заборгованість за відсотками. Встановлені обставини підтверджуються письмовими доказами: копіями кредитних договорів, копіями договорів факторингу №114/2-72 від 24.07.2024, №27092024 від 27.09.2024, №29042024 від 29.09.2024, реєстрами боржників за договорами факторингу, копією паспорта відповідача, відомостями первісних кредиторів, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ч. 1 ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно електронного архіву АТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] був клієнтом АТ «Райффайзен Банк Аваль». У січні 2019 року на звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо ідентифікації клієнта, підтвердив наявні у банку відомості про нього, як клієнта банку, для чого власноручно підписав опитувальник для клієнта, у якому були зазначені його особисті дані, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, відомості про дату народження ( [INFO] ), відомості про паспорт громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007), РНОКПП ( [NUMBER] ), контактні дані (тел. [NUMBER] ). Також надав копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчену власним підписом, а в грудні 2019 року надав копію паспорта, посвідчену власним підписом. У січні 2022 року [PERSON] в системі «Райффайзен Онлайн» ініціював оформлення споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» в електронній формі, надав згоду на обробку даних, підтвердивши, що є власником номеру телефону в мережі рухомого мобільного зв`язку [NUMBER] , зазначив відомості про власні прізвище, ім`я та по батькові, відомості про паспорт громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007) та вказав РНОКПП ( [NUMBER] ). Зазначені відповідачем при подані заявки відомості співпадають із відомостями, які містяться в опитувальнику АТ «Райффайзен Банк Аваль». Перед укладенням кредитного договору в електронній формі [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту, підписав паспорт споживчого кредиту та заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RО-82-123245401 електронним підписом 020766. Інформація про одноразовий ідентифікатор надійшла на фінансовий номер [PERSON] у АТ «Райффайзен Банк Аваль», а саме [NUMBER] , що також підтверджується інформацією АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 15.08.2025 № 81-15-9/10139-БТ. Згідно цієї ж інформації [PERSON] належить рахунок [NUMBER] , на який 10.01.2022, згідно виписки банку від 14.08.2025 надійшли кошти в сумі 115349,31 грн, як виплата кредиту. 17.11.2023 Т «Райффайзен Банк Аваль» провів уточнення інформації щодо ідентифікації та вивчення клієнта в Райффайзен Онлайн, [PERSON] підтвердив актуальність даних, підписавши відомості про себе електронним підписом 646874, що також надійшов на номер телефону [NUMBER] , що згідно інформації АТ «Райффайзен Банк Аваль» є фінансовим номером клієнта [PERSON] . Суд зазначає, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідачу послугу споживчого кредиту, кредитний договір №014-RО-82-123245401 укладений строком на 72 місяці, з 10.01.2022 по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу, тобто до 10.01.2028. За умовами договору клієнт здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами у визначену графіком дату - 10 число кожного місяця. Банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом у випадку невиконання клієнтом умов договору. Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-72, за яким новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі(рах) боржників (портфель заборгованості). Внаслідок передачі портфеля заборгованості, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані в реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників в т.ч. до відповідача [PERSON] за кредитним договором №014-RО-82-123245401 від 10.01.2022 у розмірі 130392,34 грн, в т.ч. заборгованість за основною сумою боргу - 104194,21 грн, заборгованість за відсотками -26198,13 грн. Відповідно до умов кредитного договору на дату відступлення права вимоги за цим кредитним договором, тобто на 24.07.2024 у відповідача виник обов`язок по погашенню кредиту та сплаті процентів ануїтетними платежами згідно графіку платежів по 10.07.2024 включно. Згідно розрахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочена заборгованість за кредитом станом на 25.07.2024 складає 35405,91 грн, в т.ч. 9207,78 грн - заборгованість за кредитом, 26198,13 грн, заборгованість за процентами, в т.ч. 24840,19 грн прострочена заборгованість за процентами. Отже, відповідач допустив порушення виконання зобов`язань за цим кредитним договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»). Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту». Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19), є релевантною для цих правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для нового кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору. В матеріалах справи відсутня вимога первісного кредитора та вимога нового кредитора до [PERSON] щодо виникнення у нього простроченої заборгованості за договором № 014-RО-82-123245401 та про дострокове виконання боргових зобов`язань за цим договором з вимогою протягом 30 днів достроково повернути у повному обсязі всю суму кредиту. Відтак, з урахуванням диспозитивності цивільного процесу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по зобов`язаннях, строк виконання яких настав, за кредитним договором №014-RО-82-123245401 від 10.01.2022, на дату подання позову 10.02.2025 (в межах заявлених вимог), тобто підлягає стягненню: заборгованість за відсотками в розмірі 26198,13 грн та заборгованість по тілу кредиту в розмірі 18270,25 грн (9207,78 (прострочена заборгованість за кредитом на 10.07.2024 включно, згідно розрахунку) + 9062,47 грн (сума щомісячних платежів за кредитом за період з 10.08.2024 по 10.02.2025), а всього в розмірі 44468,38 грн. З досліджених доказів, суд також дійшов висновку про те що відповідач уклав кредитні договори №7382847 від 18.12.2023 з ТОВ «Авентус Україна», №25269-12/2023 від 17.12.2023 та № 25262-12/2023 від 15.12.2023 з ТОВ «Аванс Кредит» у електронній формі. Так, [PERSON] укладав ці кредитні договори за допомогою програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Аванс Кредит», був ініціатором їх укладання, договори підписував шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які надсилалися на його номер мобільного телефону [NUMBER] , що є його фінансовим номером, який ним використовувався також при укладенні кредитного договору з ТОВ «Райффайзен Банк Аваль», про що він зазначав у відповідній анкеті (опитувальнику), підписавши її власноручно під час його ідентифікації як клієнта банку. При реєстрації в ІКС ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Аванс Кредит», крім вищезазначеного номера телефону, відповідач вказав свої прізвище, ім`я та по батькові, дані паспорта громадянина України (серія [NUMBER] , вид 08.06.2007), РНОКПП ( [NUMBER] ). Кошти за цими договорами надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що належить відповідачу ( [NUMBER] , банк-еквайр АТ «ПУМБ»). Відповідач, отримавши кредитні кошти за цими договорами, своїх зобов`язань щодо їх повернення та сплати процентів за користування ними не виконав. Згідно розрахунку заборгованість за Кредитним договором №7382847 становить 72800 грн, яка складається: 20000 грн сума заборгованості за кредитом, 52800 грн сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №25269-12/2023 становить 28000 грн, яка складається: 7000 грн сума заборгованості за кредитом, 21000 грн сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №25262-12/2023 становить 28000 грн, яка складається: 7000 грн сума заборгованості за кредитом; 21000 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували б суму заборгованості. Разом з цим, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). Так, під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦКУ країни засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Фінансові установи, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial