Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

29 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (надалі також - позивач, ТОВ «Юніт Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року в розмірі 52970 грн 40 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 липня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 110). Своєю ухвалою від 04 вересня 2025 року суд витребував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо: емітування на ім`я [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) платіжної картки [NUMBER], факту зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з період з 12.09.2021 по 17.09.2021 у сумі 12000 грн 00 коп., чи був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ), а також первинні документи бухгалтерського обліку, що підтвердили б факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з період з 12.09.2021 по 17.09.2021 у сумі 12000 грн 00 коп. та інформацію щодо повного номера рахунка маска картки [NUMBER], що належить [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] )(а.с. 118-119). Витребувана судом інформація надійшла до суду 24 вересня 2025 року (а.с. 126-127). Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 12 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі також - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладено кредитний договір № 460164512 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV79ХМ9 на суму 12000 грн 00 коп. Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Позивачем зазначено, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, у тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Вказано, що кредитні кошти в сумі 12000 грн 00 коп. було перераховано за реквізитами банківської картки № [NUMBER] , яку відповідач зазначив у Заявці при укладенні кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням. У свою чергу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка становить: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 20944 грн 80 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі також - ТОВ «Таліон Плюс») було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Також, до договору факторингу було укладено додаткові угоди, зокрема, щодо продовження терміну його дії. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі також - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року. В подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року у загальному розмірі 52970 грн 40 коп., з яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вказано, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» нарахувань за кредитним договором не здійснювали. На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109). Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідача та були отримані останнім 02 серпня 2025 року (а.с. 113). Своєю ухвалою від 30 липня 2025 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 129), у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 7-зі звороту). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 29 вересня 2025 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача, повернулась до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» 12.09.2025 (а.с. 123-125). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що [PERSON] є таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання та зважаючи на неподання ним відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 12 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та [PERSON] за допомогою офіційного сайту товариства - www.moneyveo.ua укладено електронний Договір кредитної лінії № 460164512 (надалі також - Договір) (а.с. 33-зі звороту-36). Відповідно до пункту 1.1., за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 18000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - «Правила»). Пунктом 1.3. Договору визначено, що Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 12000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 12.10.2021. Згідно з пунктом 1.7. Договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 12.10.2021. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Пунктом 1.9. Договору передбачено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються відповідно до умов визначених у Договорі. Відповідно до пункту 1.10. Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Відповідно до підпунктів 1.12.1-1.12.2. пункту 1.12 Договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Пунктом 1.13. Договору визначено, що проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником. Згідно з пунктом 4.1. Договору зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до пункту 4.3. Договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Договір кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року підписаний електронним підписом від імені [PERSON] (а.с. 36). У такий же спосіб підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 460164512 від 12 вересня 2021 року (а.с. 32-зі звороту). Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту від 12 вересня 2021 року, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту. Підписавши 12 вересня 2021 року договір про відкриття кредитної лінії № 460164512, [PERSON] взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 12000 грн 00 коп., шляхом зарахування 12 вересня 2021 року грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 12.09.2021 № 44666934-25ее-4001-b0b4-5316bc034d27 (а.с. 9). Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», наданої на виконання ухвали суду від 04 вересня 2025 року, повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Зазначено, що виписка по рахунку № [NUMBER] за період 12.09.2021-17.09.2021 містить зарахування на суму 12000 грн 00 коп. 12 вересня 2021 року (а.с. 126-127). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 12.09.2021 по 14.12.2021 склала у загальному розмірі 32944 грн 80 коп., із них: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 20944 грн 80 коп. - сума заборгованості по відсотках (а.с. 45-46). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором (а.с. 72-75). Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3. договору факторингу передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі і відступати право вимоги на користь третіх осіб. 28 листопада 2019 року внесено зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до додаткової угоди № 19 щодо строку дії договору (а.с. 77-зі звороту). 31 грудня 2020 року внесено зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до додаткової угоди № 26, в тому числі й, щодо строку дії договору (а.с. 78-81). 31 грудня 2021 року внесено зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до додаткової угоди № 27, щодо строку дії договору (а.с. 83). 31 грудня 2022 року внесено зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до додаткової угоди № 31 щодо строку дії договору (а.с. 83-зі звороту). 31 грудня 2023 року внесено зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до додаткової угоди № 32 щодо строку дії договору (а.с. 84). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 164 від 14 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 460164512, у загальному розмірі 32944 грн 80 коп., з яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 20944 грн 80 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 70-71). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року ТОВ «Таліон плюс» продовжив нарахування відсотків за кредитним договором до 23.02.2024, в наслідок чого заборгованість складала у загальному розмірі 52970 грн 40 коп., із них: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості по відсотках (а.с. 44). Отже, ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором. Також, судом встановлено, що 23 лютого 2024 рокуміж ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах , визначених Договором (а.с. 64-67). Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3. договору факторингу передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі і відступати право вимоги на користь третіх осіб. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 23 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 460164512, у загальному розмірі 52970 грн 40 коп., з яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 40970 грн 40 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 62-63). Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 26 лютого 2024 року № 5703 (а.с. 61) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» здійснило оплату ТОВ «Таліон плюс» за відступлення прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 та договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 (а.с. 61). Крім того, судом встановлено, що 04 червня 2025 рокуміж ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 56-59). Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті від 25 червня 2025 року № 483 (а.с. 47), від 10 червня 2025 року № 467 (а.с. 47-зі звороту), від 10 червня 2025 року № 468 (а.с. 48), від 11 червня 2025 року № 469 (а.с. 48-зі звороту), від 11 червня 2025 року № 470 (а.с. 49), від 19 червня 2025 року № 478 (а.с. 49-зі звороту), від 19 червня 2025 року № 479 (а.с. 50) ТОВ «Юніт Капітал» здійснило часткову оплату за відступлення прав вимог ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» згідно з договором факторингу № 04/06/25 від 04.06.2025. ТОВ «Юніт Капітал» листом за вих. №26.06.2025-1 від 26 червня 2025 року, адресованим ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» акцентувало увагу на невірно зазначеному номері договору під час оплати в платіжних інструкціях, вказавши правильний - № 04/06/25- Ю від 04.06.2025 (а.с. 50-зі звороту). 04 червня 2025 року «Клієнтом» та «Фактором» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року (а.с. 51). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 460164512, у загальному розмірі 52970 грн 40 коп., із яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту та 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 54-55). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 460164512 від 12 вересня 2021 року, за період 04.06.2025-25.06.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Юніт Капітал» станом на 25.06.2025 складає 52970 грн 40 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12000 грн 00 коп. та прострочена заборгованість за процентами - 40970 грн 40 коп. (а.с. 43). Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались. Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 виконав у повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 52970 грн 40 коп., із яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором кредитної лінії в загальному розмірі 52970 грн 40 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений електронний Договір кредитної лінії № 460164512, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 12000 грн 00 коп. строком на 30 днів. Як вбачається зі змісту кредитного договору, відповідач шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором прийняв пропозицію укласти договір. Відповідно до платіжного доручення № 44666934-25ее-4001-b0b4-5316bc034d27 від 12 вересня 2021 року, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 9). Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 04 вересня 2025 року (а.с. 126-127). Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписав паспорт споживчого кредиту. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 12000 грн 00 коп. Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту в повному обсязі за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року та щодо сплати нарахованих відсотків. Сума заборгованості перед первинним кредитором складала - 32587 грн 20 коп., із яких: 12000 грн 00 коп. - тіло кредиту, 20944 грн 80 коп. - заборгованість за відсотками, що нараховані за період з 12.09.021 по 14.12.2021. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод до нього набуло статус нового кредитора за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором та самостійно нарахувало відповідачу за період з 15.12.2021 по 08.02.2024 заборгованість за процентами в загальній сумі - 20025 грн 60 коп., в тому числі за період з 11.01.2022 по 02.02.2022 - на суму 10370 грн 40 коп. В подальшому,ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на підставі договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року набуло статус нового кредитора за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 52970 грн 40 коп., з них - 12000 грн - сума основного зобов`язання, 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості за процентами. ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року набуло статус нового кредитора за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року, та отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за вказаним договором на загальну суму 52970 грн 40 коп., з них - 12000 грн - сума основного зобов`язання, 40970 грн 40 коп. - сума заборгованості за процентами. Із матеріалів справи вбачається, що ані ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», ані ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Досліджуючи правомірність стягнення суми заявлений процентів в розмірі 40970 грн 40 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що строк користування за наданим кредитом становив 30 днів (з можливістю продовження строку), тобто з 12 вересня 2021 року по 12 жовтня 2021 року. Оскільки договір кредитної лінії містив положення про пролонгацію, зокрема як передбачено підпунктом 1.12.1 пункту 1.12 Договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, з 13 жовтня 2021 року відбулась пролонгація договору, яка відповідно до підпункту 1.12.1 пункту 1.12 Договору, не могла перевищувати 90 календарних днів, тобто - 10 січня 2022 року. З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, з наданих розрахунків вбачається, що первісний кредитор нарахував проценти за період з 12.09.021 по 14.12.2021, що входить до строку дій договору з урахуванням можливої його пролонгації на 90 днів. Встановлено, що й наступний кредитор ТОВ «Таліон Плюс», самостійно нарахував відповідачу за період з 15.12.2021 по 08.02.2024 заборгованість за процентами в загальній сумі - 20025 грн 60 коп., в тому числі за період з 11.01.2022 по 08.02.2022 - на суму 10370 грн 40 коп., тобто за межами строку кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи здійснену пролонгацію. З наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що цей Новий кредитор самостійно нарахував відсотки за кредитним договором на загальну суму 10370 грн 40 коп. за період з 11.01.2022 по 08.02.2022. Поряд із цим, відомостей про нарахування 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦК України та інфляційних збитків згідно зі статтею 625 ЦК України такий розрахунок не містить (а.с. 44). Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…». Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та процентів за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається зі змісту Договору кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року [PERSON] надано кредит в сумі 12000 грн 00 коп. строком на 30 днів. З 13 жовтня 2021 року відбувалась пролонгація договору відповідно до підпункту 1.12.1 пункту 1.12 Договору. З урахуванням положень про пролонгацію на стандартних умовах, суд встановив, що відповідний кредитний договір діяв до 10 січня 2022 року, отже граничних строк нарахування відсотків за умовами цього договору - 10 січня 2022 року. Інформацію про те, що в подальшому відбувалась пролонгація договору, матеріали справи не містять. Можливість здійснювати пролонгацію на строк, більший ніж це вказано в договорі, умовами договору не передбачено. Таким чином, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, первинний кредитор та наступний кредитор вправі були нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, що вони і зробили. В подальшому відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. Суд наголошує на тому, що з наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Таліон плюс» не вбачається, що новим кредитором здійснювалось нарахування сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України (а.с. 46). Отже, проценти ТОВ «Таліон Плюс» за період з 11.01.2022 по 08.02.2022 на суму 10370 грн 40 коп. нараховані поза межами строку кредитного договору, і не є вимогами в порядку статті 625 ЦК України, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Юніт Капітал» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 10370 грн 40 коп. (що нараховані ТОВ «Таліон плюс») є безпідставною та задоволенню не підлягає. Отже, за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року має бути стягнута з відповідача заборгованість у загальному розмірі 42600 грн 00 коп., із яких: 12000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 30600 грн 00 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом в повному обсязі не виконав ані перед первісними кредиторами, ані перед новим кредитором - ТОВ «Юніт Капітал», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами, не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, за Договором кредитної лінії № 460164512 від 12 вересня 2021 року у загальному розмірі 42600 грн 00 коп. Відповідач належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, не надав, як і не надав власний розрахунок. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність в [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 93). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 80,42% з розрахунку: 42600 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 52970 грн 40 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 80,42% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1948 грн 09 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 80,42% (відсоток задоволених позовних вимог). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025) Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» із переліком наданих правових та юридичних послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 460164512 від 12.09.2021 - 2 год, вартість 5000 грн 00 коп., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 460164512 від 12.09.2021 - 2 год, вартість 1000 грн 00 коп., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 460164512 від 12.09.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 год, вартість 500 грн 00 коп., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 460164512 від 12.09.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 год, вартість 500 грн. Всього: 7000 грн 00 коп. (а.с. 39), Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 41-42), протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 42-зі звороту), додаткову угоду № 25770714174 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 40), ордер на надання правничої допомоги адвокатом Тараненком Артемом Ігоровичем серії АА від 05 червня 2022 року (а.с. 86-зі звороту), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24 квітня 2012 року (а.с. 38, 87). Враховуючи обсяг наданих Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5629 грн 40 коп. із розрахунку 7000 грн 00 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 80,42% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial