Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

23 липня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, спільне життя з відповідачем не склалося. З початку 2025 року стосунки між ними почали погіршуватись, почастішали непорозуміння та невдоволення один одним. Через різні погляди на життя та постійні сварки вони втратили почуття поваги один до одного та зрештою повністю перестали спілкуватись один з одним. Налагодити спільне життя вони не змогли і зрештою повністю розійшлись. Останній час сторони вони проживали, як сусіди, фактично не спілкувались, спільне господарство не вели, налагодити сімейне життя не вдалось. З початку липня 2025 року вона переїхала жити за адресою своєї реєстрації і з цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спілкування між ними відбувається лише з приводу утримання спільної дитини, у зв`язку з чим вона вимішена звернутися до суду з даним позовом. 24.07.2025 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимог підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 08.08.2015 року серії [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що є відповідний актовий запис про народження, що зареєстрований Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 листопада 2020 року за актовим записом № 232, який знаходяться на утриманні позивача. Із позову та заяв поданих на адресу суду встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалось, через різні погляди на життя, подружні відносини фактично перестали існувати, спільне господарство сторони не ведуть, шлюб існує формально та суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Прізвище позивачки слід залишити без змін. Враховуючи заяву позивачки судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved