Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна. В обґрунтування вимог вказала, що між сторонами було зареєстровано шлюб 30 вересня 2000 року, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року по справі №522/5134/24-Е. У цьому шлюбі народилась діти - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на теперішній час проживають з матір`ю. За період перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами було придбане наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] . На момент повномасштабного вторгнення РФ та територію України між сторонами за взаємною згодою сформувався наступний фактичний спосіб користування та володіння зазначеним неруховим майном, а саме у фактичному володінні і користуванні [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] , а у фактичному володінні і користуванні відповідача будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] . У той же час, з початку збройної агресії російської федерації проти України позивачка виїхала до міста Одеси разом з дітьми. Договору про поділ спільного майна подружжя або шлюбного договору, умовами якого визначено порядок поділу спільного майна подружжя у разі розірвання шлюбу, сторонами не укладалося. Після розірвання шлюбу відповідач позбавлений можливості приїхати на територію підконтрольну Україні та вчинити дії по добровільному поділу набутого у шлюбі майна. Враховуючи, що право власності на все нерухоме майно набуте у шлюбі, яким фактично володіла і користувалась позивачка, зареєстровано на ім`я відповідача, позивачка не має можливості в позасудовому порядку вирішити питання поділу майна та перереєстрації права власності за собою. Тому, згідно заяви про зміну позовних вимог, просить суд визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно, а саме: - квартиру [ADDRESS] ; - будинок [ADDRESS] ; - будинок [ADDRESS] ; - будинок [ADDRESS] . Поділ спільного майна здійснити наступним чином: - визнати право особистої приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - припинити право власності [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , як на майно спільної сумісної власності подружжя; - визнати право особистої приватної власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] ; - припинити право власності [PERSON] , [PERSON] на будинок [ADDRESS] , як на майно спільної сумісної власності подружжя; - визнати право особистої приватної власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] ; - припинити право власності [PERSON] , [PERSON] на будинок [ADDRESS] , як на майно спільної сумісної власності подружжя; - визнати право особистої приватної власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] ; - припинити право власності [PERSON] , [PERSON] на будинок [ADDRESS] , як на майно спільної сумісної власності подружжя. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином, представник позивачки надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що змінені позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30.09.2000 та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2024 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13-14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: - 05.07.2018 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2018 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - 14.07.2003 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2003 зареєстровано право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 15.07.2009 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2009 зареєстровано право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . - 11.05.2004 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2004 зареєстровано право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю сторін, оскільки вони були куплені у період шлюбу між сторонами. Тому, враховуючи позицію сторін, зокрема, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги щодо поділу майна підлягають задоволенню і за позивачкою має бути визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] та за відповідачем має бути визнано право особистої приватної власності на будинок [ADDRESS] , на будинок [ADDRESS] , на будинок [ADDRESS] . На підставі ст.ст.60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved