Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

КП «Харківські\~теплові мережі»\~звернулось до\~Московського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить суд\~стягнути солідарно\~з відповідачів\~на свою\~користь заборгованість\~за послугу\~постачання теплової\~енергії та\~постачання гарячої\~води станом\~на 01.06.2024\~у розмірі\~36\~574,\~12\~грн;\~стягнути із\~ [PERSON] заборгованість за послугу постачання теплової енергії за період з 01.04.2005 по 31.05.2021 у розмірі 84\~620, 63 грн, а також судовий збір. В обґрунтування\~своїх вимог\~зазначив,\~що відповідачі\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання. У відповідача [PERSON] утворилась заборгованість за період з 01.04.2005 по 31.05.2021 у розмірі 84 620, 63 грн, а у відповідачів [PERSON] та [PERSON] у сумі 36\~574, 12 грн станом на 01.06.2024. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання, а також судові витрати у розмірі 3 028, 00 грн. 22.10.2024 судом ухвалено заочне рішення у справі, позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] задоволено повністю. 22.11.2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 у справі №643/7723/24. Ухвалою суду від 23.13.2024 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 у цій цивільній справі скасовано. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.01.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільної справи в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 25.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. 15.07.2025 відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою щодо пропозицій про укладання мирової угоди, у якій виклала вимоги щодо вирішення спору з переліком попередніх умов. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду м. Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Представник позивача Давидов В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. З приводу запропонованої мирової угоди з боку відповідача [PERSON] зазначив, що сторони не дійшли згоди, тому затвердити мирову угоду на теперішній час не надається можливим. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив повністю відмовити у позові, а у разі, якщо суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги, просив застосувати строки позовної давності. У відзиві\~на позовну\~заяву представник\~відповідача [PERSON] \~ [PERSON] \~заперечував проти\~задоволення позовних\~вимог КП «Харківські теплові мережі» у повному обсязі, оскільки позивачем їх не доведено належними, допустимими та достатніми доказами. Посилання позивача на п.4 Індивідуальних договорів та п.2 Публічних договорів на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» та ніби то на факт приєднання відповідача 1 до цих договорів не є належним доказом. Жодних доказів про те, що відповідач 1 був належним чином обізнаний про зазначені договори суду не надано. Зазначене свідчить, що належні договірні відносини не доведені позивачем та в юридичному розумінні договірні відносити відсутні. Окрім того, позивачем заявлено про стягнення заборгованості по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води поза межами строку позовної давності, а також не надано жодного доказу на підтвердження розміру тарифу на послуги за весь період часу, за який просить стягнути з відповідачів заборгованість. Також позивачем не доведено, що відповідачі за весь вказаний період взагалі проживали у квартирі, отримували та користувалися послугами позивача. Так, відповідач 1 та відповідач 2 постійно не проживали за адресою: [ADDRESS] у період, вказаний у позовній заяві, що підтверджується офіційними даними перебування відповідачів з березня 2022 року в республіці Польща. Просив застосувати строки позовної давності у даній справі у визначеному законом порядку. Представник відповідача [PERSON] адвокат Григоренко А.О. у судове засідання повторно не з`явився, до його початку подав заяву, у якій просив проводити судове засідання без його участі. 23.08.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Григоренко А.О. через систему «Електронний суд» надійшла заява про намір подання доказів розміру понесених судових витрат у справі №643/7723/24 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. Судом встановлено,\~що відповідачі\~зареєстровані за\~адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, плату за надані послуги з опалення та постачання гарячої води вносили не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем станом на 01.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 121\~194, 75 грн. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст.150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). КП «Харківські теплові мережі» здійснює подачу теплової енергії відповідачам за о/р № [NUMBER] в повному обсязі. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Згідно відомості про нарахування та оплату за теплову енергію з урахуванням періоду платежів за адресою: [ADDRESS] , значиться заборгованість за період з 01.04.2005 по 01.06.2024 у розмірі 121\~194, 75 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано. Відповідачами всупереч вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2005 по 01.06.2024 у розмірі 121\~194, 75 грн обґрунтованими. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що з 2022 року відповідачі не проживали та не користувалися ані гарячою водою ані теплопостачанням за адресою: [ADDRESS] , відповідно і посилання на те, що відповідач [PERSON] тривалий термін не проживає за вказаною адресою, та відповідно не може бути відповідачем у справі, суд вважає безпідставними, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі, мають право на користування даним житловим приміщенням, є учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, а їх відсутність за місцем реєстрації у вказаній квартирі не звільняє їх від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, відповідачі з приводу їх відсутності за вказаною адресою до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг не спростовували. Водночас суд зазначає, що споживач має право на несплату вартості комунальних послуг, крім постачання теплової енергії, у разі їх невикористання та за відсутності приладів обліку. Це можливо, якщо період тимчасової відсутності в житловому приміщенні або іншому об`єкті нерухомого майна споживача та інших осіб - понад 30 календарних днів. Це має бути документально підтверджено відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (п.6 ч.1 ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги») Сам по собі факт не проживання відповідачів у квартирі, не звільняє особу від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані. Разом з тим, представником відповідача Козлової А.М. подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього випливають, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Як зазначалось судом раніше, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» який набрав чинності, 02.04.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, 17.03.2022 набрав чинності Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України № 3450-IX від 08.11.2023 у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пункт 19 викладено у такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Внаслідок дії вищевказаних Законів України усі вимоги, за якими припинився (сплив) трирічний строк загальної позовної давності під час дії карантину та воєнного стану були продовжені. Згідно з наданої позивачем відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, зробленою з урахуванням заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строків позовної давності, заборгованість відповідача [PERSON] за період з 02.04.2017 по 31.05.2021 складає 48\~973, 80 грн. За таких обставин, з огляду на заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольняє частково, та стягує з відповідача [PERSON] заборгованість у межах строку позовної давності за період з 02.04.20217 по 31.05.2021 у розмірі 48\~973, 80 грн, а також стягує солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01.06.2021 по 31.05.2024 у розмірі 36\~574, 12 грн. В іншій частині суд відмовляє позивачу у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. При цьому,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до вимог\~ч.3\~ст.12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки з оплати наданих позивачем послуг з теплопостачання, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що представником відповідача [PERSON] адвокатом Григоренком А.О. подано заяву про намір подання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд на даному етапі не вирішує питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та за наявності підстав, вказане питання може бути предметом розгляду в порядку ст.270 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial