Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось до суду із вищевказаним позовом. У позові зазначило, що 16.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (далі по тексту - первісний кредитор) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач) укладено договір № 3823194 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту склала 10800,00 грн, строк кредиту 360 днів: з 16.07.2023 року по 10.07.2024 року. Первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши йому кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів кредиту на платіжну картку, яку відповідач вказав особисто під час укладання договору. Відповідач не виконував свої зобов`язання перед кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3823194 від 16.07.2023 року. З огляду на викладене ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3823194 від 16.07.2023 року у сумі 72358,21 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10799,97 грн, заборгованість за процентами 51406,24 грн, що нараховані первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», та заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 47 календарних днів - 10152 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у сумі 10000,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.12.2024 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк п`ятнадцять днів для подання відзиву (а.с. 107). Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 13). Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.03.2025 року було задавлено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 113). На виконання вимог суду АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію, що на картковий рахунок відповідача 16.07.2023 було зараховано 10800 грн. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулось на адресу суду не врученим із відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.111-112). Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. 16.07.2023 року між первісним кредитором та відповідачем було укладено договір № 3823194 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2 договору товариство (первісний кредитор) надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пунктів 1.2-1.3 сума кредиту склала 10800,00 гривень, строк кредиту 360 дні, стандартна процентна ставка 2% на день. Згідно з п. 2.1 кошти надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , які надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до пункту 5.4.1 споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C370» (а.с. 25-34). До ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором № 3823194 від 16.07.2023 року загальна сума заборгованості склала 62206,21 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту 10799,97 грн, заборгованість за процентами 51406,24 грн (а.с. 86-91). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3823194 від 16.07.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.05.2024 року, заборгованість за кредитом становить 62206,21 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) - 10799,97 грн, заборгованість за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 51406,24 грн. Водночас, відповідачем у добровільному порядку здійснено на оплату тіла кредиту розмірі 0.03 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 12960,00 грн (а.с. 41-47). Згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за договором №3823194 від 16.07.2023 за 47 календарних днів (24.05.2024 09.07.2024), заборгованість за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 47 календарних днів становить 10152,00 грн (а.с. 48). Надходження кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с. 20). Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за основним боргом, нарахованими процентами перед первісним кредитором, та нарахованих процентів за 47 календарних днів, який суд вважає правильним та позовні вимоги підлягають задоволенню. IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, ст. ст.\~4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. ст.\~3,\~6,\~627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1-3\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається\~Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. Відповідно до\~ст. 3 цього Закону\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ст. 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір(оферта)може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції(оферти)у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір(оферта)може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання)до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір(оферта),має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання)до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про наданні фінансових послуг №3823194 від 16.07.2023. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. V. Розподіл судових витрат по справі. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі ст.\~141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. В частині стягнення судового збору судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 3693 від 14.11.2024 (а.с. 14). Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 84-85); актом прийому-передачі робіт згідно договору від 17.07.2024 до договору №17/07-2024 №5544 (а.с. 49-50). Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved