Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON] [INFO] , а [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] . У власності батька було майно: домоволодіння та земельні ділянки - ділянка площею 1,0294 га, ділянка 4,1829 га, які розташовані на території Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Березнівської міської ради Березнівського району Рівненської області) та домоволодіння, яке знаходиться: [ADDRESS] . Вищевказане майно батько заповів позивачці. Після смерті батьків позивач звернулася до нотаріуса та прийняла спадкове майно у встановлені строки, які передбачені цивільним законодавством України. Таким чином, земельні ділянки площею 4,1829 га кадастровий номер 5620455100:05:001:0041 та 1,0294 га кадастровий номер 5620455100:02:002:0042 позивач успадкувала та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, які видала приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Черкасова І.В. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння не видано, оскільки вважається таким, яке позивач не прийняла та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Можливість отримати вищевказане свідоцтво відсутня, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, існує два реєстраційні записи (дублювання) на одну і ту ж адресу: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстра речових прав на нерухоме майно та Реєстра прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дане володіння має двох власників: [PERSON] (частка власності 1/1), домоволодіння набув на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 25.11.1958 року, яке видано Березнівською селищною радою Рівненської області та [PERSON] (частка власності 1/1) набуте на підставі свідоцтва про право власності 16.12.1982 року, видане Березнівською селищною радою Рівненської області. Протягом тривалого терміну [PERSON] у даному будинку не проживав, а проживав [PERSON] та [PERSON] . На адвокатський запит від 20.02.2024 року, Березнівська міська рада Рівненського району, Рівненської області повідомила, що згідно з записом № 845 земельно-кадастрової книги № 1 Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд за вище вказаною адресою, рахується за [PERSON] . Також 31.01.2024 року був надісланий адвокатський запит до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області - Черкасової І.В. щодо надання інформації щодо підстав відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але адвокат отримала відмову у наданні такої інформації. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , яке видане Березнівською сільською радою від 25.11.1958 року б/н, на ім`я [PERSON] та скасувати запис про його державну реєстрацію. ІІ. Стислий виклад позиції відповідача Сторона відповідача позовні вимоги не визнала, вказавши, що орган місцевого самоврядування не володіє інформацією про причини подвійної реєстрації права власності на житловий будинок. ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 18.03.2024 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. 27.02.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином; представник позивача - адвокат Казбулатова О.М. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, позов просить задовольнити. Представник відповідача - Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області в судовому засіданні не заперечили проти задоволення вимог [PERSON] . Будь-яких інших заяв чи клопотань щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.09.2022 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.10.2022 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстра прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №362943811 від 23.01.2024 року, домоволодіння, яке знаходиться: [ADDRESS] має двох власників: [PERSON] (частка власності 1/1), домоволодіння набув на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 25.11.1958 року, яке видано Березнівською селищною радою Рівненської області та [PERSON] (частка власності 1/1) набуте на підставі свідоцтва про право власності 16.12.1982 року, виданого Березнівською селищною радою Рівненської області. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Березнівського РНО Рівненської області Куц І.В. 12.11.2004 року, [PERSON] , [INFO] , уроженець смт.Березне Рівненської області, що мешкає в [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] вид. Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 24.02.1999 року) на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповідає: дочці [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] ; все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, і також все те, на що він за законом буде мати право, в тому числі право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом РВ№0168910 вид. Березнівською райдержадміністрацією 19.08.1997 року, заповів в рівних долях дочці [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] та дочці [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70705768 від 22.11.2022 року, після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за №69954063. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2023 року, виданого Черкасовою І.В., приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 1,0294 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рівненського району Рівненської області (до ліквідації - Березнівська міська рада Березнівського району Рівненської області), що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №251004, виданого Березнівською районною державною адміністрацією Рівненської області 17 жовтня 2008 року на підставі розпорядження голови Березнівської районної державної адміністрації від 27.01.2004 року №19, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010858701008, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, кадастровий номер земельної ділянки 5620455100:02:002:0042. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2023 року, виданого Черкасовою І.В., приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 4,1829 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рівненського району Рівненської області (до ліквідації - Березнівська міеька рада Березнівського району Рівненської області), що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №251004, виданого Березнівською районною державною адміністрацією Рівненської області 17 жовтня 2008 року на підставі розпорядження голови Березнівської районної державної адміністрації від 27.01.2004 року №19, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010858701008, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, кадастровий номер земельної ділянки 5620455100:05:001:0041. Із листа Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області вбачається, що у зв`язку з тим, що протоколи сесій та засідань виконавчого комітету Березнівської селищної ради Рівненської області передані в Березнівський районний архів Рівненської області, надати інформацію на якій підставі Березнівська селищна рада Рівненської області видавала свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] 25 листопада 1958 року [PERSON] та 16 грудня 1982 року [PERSON] немає можливості. Інформацією щодо припинення [PERSON] права власності на вищевказаний будинок міська рада не володіє. Згідно з записом № 845 земельно-кадастрової книги №1 Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною вище адресою рахується за [PERSON] . Відповідно до пункту 52 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2021 року № 690, у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду. Із листа приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Черкасової І.В. від 14.02.2024 року за №31/01-16 вбачається, що беручи до уваги вимоги закону та з метою дотримання нотаріальної таємниці, приватний нотаріус не вправі надати запитувану інформацію, яка містить нотаріальну таємницю. Як вбачається із копії домової книжки [PERSON] у вищевказаному домоволодінні не проживав, а проживали [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] здійснював користування вказаним будиноком з 1914 року. Згідно листа Державного архіву Рівненської області Рівненської ОДА від 03.05.2024 року за №99/01-29/24, надіслано копію рішення виконавчого комітету Березнівської селищної Ради народних депутатів від 22.09.1981 року № 175 та повідомлено, що відомостями про архівний витяг від 05.08.2016 № 297/05-01 виданого архівним відділом Березнівского району Рівненської області Державний архів Рівненської області не володіє та в протоколах засідання виконавчого комітету та в протоколах засідань Березнівської селищної Ради народних депутатів за 1981 рік рішення від 22 вересня 1981 року про видачу свідоцтва на право власності [PERSON] не виявлено. Рекомендовано звернутися до архівного відділу Березнівського району, що знаходиться за адресою: м. Березне, вул. Андріївська, 1. Із копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.12.1982 року вбачається, що домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно рішення №8 виконкому Березнівської селищної ради депутатів трудящих від 19.11.1958 року, підтверджено право особистої власності на домоволодіння по [ADDRESS] , колгоспним двором, головою якого є [PERSON] Із листа Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 23.08.2024 року за №02-01-21/607 вбачається, що згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5620410100:01:004:1184) розташовані об`єкти нерухомого майна, житловий будинок площею 103 м.кв. та нежитлова будівля площею 54 м. кв, які належать [PERSON] . Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, регулюються, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в діючій на даний час редакції та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Згідно із ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до п. п. 4, 11 ч. 1 статті 346 Цивільного Кодексу України право власності припиняється у разі знищення майна та смерті власника. Згідно з ст.349 ЦK України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. У постанові Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 708/254/18 викладено правовий висновок про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначений у статті 16 ЦК України, не є вичерпним, про що прямо зазначено у вказаній статті. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 , від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що: кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, та є такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved