Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Коллект Центр? (надалі - ТОВ ?Коллект Центр?) звернулось до Шевченківського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] на свою (ТОВ ?Коллект Центр?) користь заборгованість за Договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року та договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року, яка складає 86 581, 91 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? та [PERSON] було укладено Договір позики №2935154, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідно до умов договору позики, ТОВ ?Маніфою? відповідачу було надано позику у розмірі 4 000, 00 грн., строком на 30 днів до 11 вересня 2021 року, зі сплатою середнього розміру процентів за користування позикою, акційний, фіксований 0, 01 % за кожен день користування позикою. 13 вересня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Договору позики від 12 серпня 2021 року №2935154, відповідно до якої, сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до ?13? жовтня 2021 року, залишок заборгованості за сумою позики: 4 000, 00 грн., середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий: 1, 99000%. 09 серпня 2021 року між ТОВ ?Мілоан? та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3448244, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідно до умов договору, ТОВ ?Мілоан? надало відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 30 днів по 09 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року, зі сплатою 0.01% в день. Як зазначає позивач, ТОВ ?Маніфою? та ТОВ ?Мілоан? взяті на себе зобов?язання виконали в повному обсязі та надали позичальнику ( [PERSON] ) кредит, відповідно до умов укладених договорів. Однак, відповідач, взяті на себе зобов?язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає. 29 грудня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір факторингу №29-12-2021, відповідно до якого ТОВ ?Вердикт Капітал? отримало право вимоги за договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року. 28 грудня 2021 року між ТОВ ?Мілоан? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ ?Вердикт Капітал? отримало право вимоги за кредитним договором №3448244 від 09 серпня 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ ?Коллект Центр? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ?Коллект Центр? отримало право вимоги за кредитним договором №2935154 від 12 серпня 2021 року. 29 грудня 2023 року між ТОВ ?Коллект Центр? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено додаткову угоду №1 до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року. Звертаючись до суду з вищезазначеною позовною заявою, позивачем зазначено, що станом на день формування позовної заяви відповідач має заборгованість за договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року у розмірі 57 528, 00 грн., з яких: 4 000, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 53 528, 00 грн. - заборгованість за відсотками та за договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року у розмірі 52 213, 91 грн., з яких: 9 700, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 42 513, 91 - заборгованість за відсотками. Однак, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість: за договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року у розмірі 34 368, 00 грн., з яких - тіло кредиту 4 000,00 грн, відсотки за кредитом - 30 368, 00 грн.; за договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року у розмірі 52213, 91 грн., з яких - тіло кредиту 9 700, 00 грн., відсотки за кредитом - 42 513, 91 грн. А тому, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив суд, провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; исьмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 12 серпня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? (надалі - Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено Договір позики №2935154, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідно до п.2.1. договору позики, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов?язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов?язані з виконанням цього договору. Згідно п.п. 2.3.1., 2.3.3., 2.3.4. договору позики, тип позики: короткострокова. Сума позики: 4 000, 00 грн. Строк позики: до 11 вересня 2021 року (30 днів). Проценти за користування позикою нараховуються за спадковою процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно Додатку №1 до Договору позики (п.2.4.1. договору позики). У пункті 2.4.2. договору позики, середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 0, 01000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Пунктом 2.6. договору позики визначено, що позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особовому кабінеті на веб-Сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Відповідно до Листа ?айпей.юа? від 29 жовтня 2024 року ТОВ ?Маніфою? 12 серпня 2021 року успішно перераховано кошти на платіжну картку [NUMBER] клієнта у розмірі 4 000, 00 грн. (а.с.56). Згідно графіку, нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного договору, розмір відсотків за 30 днів (до 11 вересня 2021 року) складає 12, 00 грн., розмір позики 4 000, 00 грн. Загальний розмір повернення позики складає 4 012, 00 грн. (а.с.34-35). Відповідно до п.п.8.3, 8.3.1., 8.3.3., 8.3.5., 8.3.6. договору позики, підписуючи договір позичальник підтверджує, що: має всі права та повноваження, необхідні для підписання договору позики; в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2 ст.12 Закону ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг?, а також інформацію щодо своїх прав та обов?язків, згідно ЗУ ? Про захист прав споживачів?, ЗУ ? Про захист персональних даних?; вивчив та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ?Маніфоб?, які є невід?ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики. 13 вересня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Договору позики від 12 серпня 2021 року №2935154, відповідно до якої, сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до ?13? жовтня 2021 року (п.1) Згідно пункту 2 додаткової угоди визначено основні параметри позики в межах дії цієї додаткової угоди: Залишок заборгованості за сумою позики: 4 000, 00 грн.; Строк, на який продовжено строк користування позикою: ?13? жовтня 2021 року (30 днів); Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий: 1, 99000%. Пунктом 3 додаткової угоди, який містить додаток у вигляді графіку, визначено проценти за користування позикою в період дії цієї додаткової угоди, де зазначено, що розмір процентів за 30 днів, складає 2 388, 00 грн., розмір позики: 4 000, 00 грн. Загальний розмір повернення позики складає 6 388, 00 грн. (а.с.35-36). Отже, судом встановлено, що відповідач підписав договір позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України ?Про електронну комерцію?). Так, згідно паспорта позики, [PERSON] підписав договір позики одноразовим електронним підписом, ідентифікатором /h18514/. Крім того, 09 серпня 2021 року між ТОВ ?Мілоан? (далі - Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит №3448244, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?. Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов?язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов?язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 10 000, 00 грн. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 09 серпня 2021 року (строк кредитування). Згідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 08 вересня 2021 року. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 30, 00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариству електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв?язку, наданими позичальником Товариству. Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов?язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід?ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Договору укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв?язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов?язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Як встановлено судом, Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання вищезазначеного кредитного договору, шляхом заповнення анкети-заяви на кредит №3448244 на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою від 07 лютого 2025 року. Отже, судом встановлено, що відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України ?Про електронну комерцію?). Так, згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ ?Мілоан?, [PERSON] , з якою було укладено договір №3448244 від 09 серпня 2021 року, ідентифікована ТОВ ?Мілоан?. Акцепт договору позичальником одноразовим ідентифікатором S57810 (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 10 000,00 грн. відповідно до умов п. 1.2 кредитного договору на її банківську картку, зареєстровану для цієї мети в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідно до ст.639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України ?Про електронну комерцію? зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України ?Про електронну комерцію?). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що ТОВ ?Маніфою? та ТОВ ?Мілоан? свої зобов?язання за договором позики та договором про споживчий кредит, відповідно, виконали у повному обсязі, шляхом надання у розпорядження відповідача грошові кошти у розмірі 4 000, 00 грн. та 10 000, 00 грн., відповідно. 29 грудня 2021 року між ТОВ ?Маніфою? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір факторингу №29-12-2021, відповідно до якого ТОВ ?Вердикт Капітал? отримало право вимоги за договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року. 28 грудня 2021 року між ТОВ ?Мілоан? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ ?Вердикт Капітал? отримало право вимоги за кредитним договором №3448244 від 09 серпня 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ ?Коллект Центр? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ?Коллект Центр? отримало право вимоги за кредитним договором №2935154 від 12 серпня 2021 року. 29 грудня 2023 року між ТОВ ?Коллект Центр? та ТОВ ?Вердикт Капітал? було укладено додаткову угоду №1 до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та [PERSON] були укладені вищезазначені договори в електронній формі, у яких були узгоджені істотні умови договорів, факт отримання відповідачем кредитних коштів та перехід права вимоги до позивача. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачу було нараховано заборгованість за відсотками по договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року станом на час формування позовної заяви у розмірі 53 528, 00 грн., однак, при зверненні до суду з позовом, позивач, враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідача відсотки по договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року у розмірі 30 368, 00 грн. Відсотки по договору про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року позивачем залишено у розмірі 42 513, 91 грн. При цьому, як вбачається із додатку №1 до договору позики № 2935154 від 12 вересня 2021 року та графіку нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики з 12 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року, а саме 30 днів, розмір нарахованих до сплати відсотків на суму позики 4 000, 00 грн., складає - 12, 00 грн. В послідуючому, між сторонами було укладено додаткову угоду №2 від 13 вересня 2021 року до договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року, якою погоджено продовжити строк позики на 30 днів, до 13 жовтня 2021 року. Крім того, згідно доданого до додаткової угоди №1 від 13 вересня 2021 року графіку обов?язкових платежів, в межах строку позики з 13 вересня 2021 року по 13 жовтня 2021 року, а саме 30 днів, розмір нарахованих до сплати відсотків на суму позики 4 000, 00 грн., складає - 2 388, 00 грн. Також, вищезазначеною додатковою угодою та графіком підтверджено, що станом на 13 вересня 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем по договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року саме у розмірі 4 000, 00 грн. Згідно додатку №1 до договору про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року, що є графіком платежів за договором про споживчий кредит, нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики з 09 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року, а саме 30 днів, розмір нарахованих до сплати відсотків на суму позики 10 000, 00 грн., складає - 30, 00 грн. (а.с.48). Отже, за таких умов вищезазначені договори, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише в межах строку дії договору ( 30 днів) та в межах строку дії продовженого строку, погодженого сторонами (30 днів), починаючи з дня укладення договору. Даними договорами не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що договором позики та додатковою угодою №1 визначено розмір процентів за користування позикою, базовий: 1, 99000%. А тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі 2 388, 00 грн., оскільки, вони визначені позивачем у додатковій угоді №1 від 13 вересня 2021 року до договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року та у графіку обов?язкових платежів до даної угоди. Крім того, договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року та додатком №1 до договору про споживчий кредит №3448244 від 12 серпня 2021 року також визначено розмір процентів за користування кредитом: 30, 00 грн., які нараховуються за ставкою 0, 01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.А тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі 30, 00 грн., оскільки, вони визначені позивачем у договорі про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року та у додатку №1 до даного договору. Що стосується заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів поза межами строку дії договорів, тобто, станом на час формування позовної заяви, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов?язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін ?користування чужими грошовими коштами? може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що, відповідно до п.2.3.4. договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року, строк позики визначено 30 днів, тобто до 11 вересня 2021 року; відповідно до п.1 додаткової угоди №1 від 13 вересня 2021 року до договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року, строк позики визначено 30 днів, тобто до 13 жовтня 2021 року, а тому, правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 14 жовтня 2021 року по день формування позовної заяви, відсутні. Відповідно до п.1.3., 1.4. договору про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року, строк позики визначено 30 днів, тобто до 08 вересня 2021 року; відповідно до додатку №1, графік платежів за договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року, нараховані відсотки складають в період часу з 09 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року, що також свідчить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості по відсоткам з 09 вересня 2021 року по день формування позовної заяви. Суд, звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за договором позики №2935154 від 12 серпня року був пролонгований кредитодавцем, відповідно до п.3.6 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), а тому, строк кредитування становив 60 днів (30 днів у період часу з 12 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року по договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року та 30 днів у період часу з 13 вересня 2021 року по 13 жовтня 2021 року по додатковій угоді №1 від 13 вересня 2021 року до договору позики №2935154 від 12 серпня 2021 року). Відповідно, суду також не надано доказів, що строк кредитування відповідачки за договором про споживчий кредит №3448244від 09 серпня 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів. За таких обставин, судом встановлено, що у позивача, відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строків кредитування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?зок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за договором позики №2935154 від 12 серпня 2021 року у розмірі 6 388, 00 грн., з яких: 4 000, 00 грн. - тіло позики, 2 388, 00 грн. - проценти за користування позикою за період часу з 12 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року; за договором про споживчий кредит №3448244 від 09 серпня 2021 року у розмірі 9 730, 00 грн., з яких: 9 700, 00 грн. - тіло позики, 30, 00 грн. - проценти за користування позикою за період часу з 09 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року. Всього підлягає стягненню 16 118, 00 грн. Що стосується позовних вимог ТОВ ?Коллект Центр? в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000, 00 грн., то вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26 лютого 2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10 грудня 2009, пункті 80 рішення у справі ?Двойних проти України? від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ ?Коллект Центр?, у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року; копію витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 31 січня 2025 року на суму 16 000, 00 грн.; копію платіжної інструкції №0498720003 від 20 лютого 2025 року на суму 128 000, 00 грн. Водночас, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд прийшов до висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, однак, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ?Коллект Центр? витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 233, 60 грн. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial