Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Найдьонова Н.В., звернулася до суду 30.07.2025 із позовом, уточнивши його 04.08.2025, у якому просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~яка померла [INFO] , що [PERSON] є донькою [PERSON] ; визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , тривалістю два місяці, із дати набрання рішенням законної сили. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] .\~Після її\~смерті залишилося\~спадкове майно\~ житловий\~будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Вказане домоволодіння\~придбане 24.11.1994\~батьками позивача.\~Батько позивача\~ [PERSON] ,\~за життя\~склав заповіт,\~яким заповів\~належне йому\~майно доньці\~-\~ [PERSON] .\~Оскільки на\~момент складання\~заповіту позивач\~була неповнолітньою,\~про його\~наявність дізналася\~лише після\~смерті матері,\~коли розбирала\~документи,\~що залишилися\~в житлі.\~Також,\~позивач має\~право прийняти\~спадщину після\~смерті матері,\~до складу\~якого входить\~належна їй\~1/2\~частка придбаного\~будинку.\~Звернувшись до\~нотаріуса із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~ [PERSON] \~отримала відмову\~у зв`язку\~з пропуском\~ 6-місячного\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини та\~у зв`язку\~з відсутністю\~доказів родинних\~відносин зі\~спадкодавцем.\~Так,\~у свідоцтві\~про народження\~ [PERSON] ,\~її дошлюбне\~прізвище було\~вказано як\~« [PERSON] »,\~у свідоцтві\~про шлюб\~« [PERSON] »,\~у свідоцтві\~про смерть\~матері « [PERSON] »,\~у свідоцтві\~про смерть\~батька « [PERSON] »,\~що унеможливлює\~встановлення факту\~родинних відносин\~між позивачем\~та її\~батьками.\~Також,\~нотаріус зазначила,\~що на\~момент купівлі\~будинку батьки\~позивача перебували\~в зареєстрованому\~шлюбі,\~відповідно,\~мати мала\~частку у\~спадковому майні\~батька [PERSON] .\~Через розбіжності\~в написанні\~прізвища позивача\~та її\~батьків,\~встановлення факту\~родинних відносин\~неможливе в\~позасудовому порядку\~та має\~істотне значення\~для забезпечення\~реалізації спадкових\~прав [PERSON] . Другим спадкоємцем за законом є брат позивача [PERSON] , який на прийняття спадщини не претендує, до нотаріуса до цього часу не звертався. Поважність причини пропуску визначеного законом строку для звернення до нотаріуса після смерті матері позивач пояснює тим, що в період з березня по квітень 2025 року вона хворіла, а також те, що виїхала за межі міста через військову агресію РФ проти України, активні бойові дії та обстріли м. Кривого Рогу. На переконання позивача обставини пропуску строку звернення до нотаріуса є достатньо поважними та просить суд надати їй додатковий строк два місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою суду від 05.08.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від Шостої криворізької державної нотаріальної контори 15.08.2025 надійшла копія спадкової справи №135/2026, на виконання ухвали від 05.08.2025 в частині витребування доказів (а.с.52-64). Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористались, подавши, кожен окремо, заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивач пред`явлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, із підстав та мотивів, наведених у позові. Відповідач [PERSON] направив суду заяву про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке викладено російською мовою, « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] , та « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] , 26.05.1984 уклали шлюб, після якого дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Виконавчим комітетом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 7 про те, що [INFO] народилася « [PERSON] » (мовою оригіналу), батьками якої є « [PERSON] » (мовою оригіналу) та « [PERSON] » (мовою оригіналу), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане російською мовою (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.11.1994, [PERSON] придбав житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрований у Криворізькому БТІ 24.08.2000 (а.с.30). За відомостями, наданими КП «Криворізьким РБТІ», право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.11.1994 Христофорівською селищною радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.14). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 06.10.1998 секретарем виконкому Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, яким все належне йому майно заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно (а.с.16, 32). Із метою оформлення спадкових прав після смерті матері, [PERSON] звернулася 14.05.2025 до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі чого нотаріусом заведена спадкова справа № 135/2025, номер у Спадковому реєстрі 74070672 (а.с.53, 59 зворот). Нотаріусом, згідно з ч. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, перевірено наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. При цьому, згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачаються розбіжності в написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » у свідоцтвах про смерть, народження та шлюб як [PERSON] так і її батьків (а.с.54 зворот-56, 57-58, 60 зворот 61 зворот, 62-63). Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 14.05.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної, оскільки спадкоємцем пропущено 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, спадкоємцем не надано доказів родинних відносин зі спадкодавцем та доказів шлюбних відносин між спадкодавцем та її чоловіком (а.с.34). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 19.04.2025. Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~ст.\~ст.\~1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивач 14.05.2025 звернулася до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після матері [PERSON] та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження позивача, дошлюбне прізвище [PERSON] зазначено як « [PERSON] », а за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб батьків позивача, їх прізвище вказано « [PERSON] ». За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть батька позивача, його прізвище зазначено « [PERSON] », а про смерть матері позивача, її прізвище вказано як « [PERSON] » (а.с.55-56, 57-58, 61, 62-63). Аналогічні розбіжності у написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » містяться у наданих до позовної заяви свідоцтвах про народження, шлюб та смерть. Окрім того, у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] дошлюбне прізвище позивача вказано як « [PERSON] ». У заповіті прізвище заповідача [PERSON] та дошлюбне прізвище спадкоємця [PERSON] вказано як « [PERSON] » (а.с.10, 11, 12, 15, 16, 32). На запит позивача, експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз надано висновок від 23.05.2025 № 056/698-n, згідно з яким, прізвище « [PERSON] » українського походження. Субнормативний український запис « [PERSON] » виник при міжмовних перетвореннях через посередництво російського запису і графічно відтворює просторічну вимогу цього прізвища, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. У документах, наданих експерту, українські записи прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. За аналізом наданих документів та співставленням даних у них, суд приходить до висновку, що наявні в них розбіжності в написанні прізвища позивача та її батьків: « [PERSON] » та\~« [PERSON] »,зумовлені особливостями перекладу прізвища з російської на українську мову. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Строк для прийняття спадщини є преклюзивним і з його спливом право на прийняття спадщини припиняється. Додатковий строк для прийняття спадщини може бути встановлено судом у виняткових випадках у разі доведення позивачем тієї обставини, що у нього були непереборні обставини, за яких він був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є обов`язком спадкоємця, який має намір прийняти спадщину. Невиконання обов`язку або незнання про нього не звільняє позивача від відповідного обов`язку і не надає йому жодних переваг. При цьому, до уваги суду повинні братися переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості про обставини, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори у встановлені строки. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України; тощо (подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 11.03.2021 у справі № 638/17145/17, 25.01.2023 у справі № 676/47/21). Також, судами не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування у депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця (постанова Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 752/11156/18-ц). На підтвердження поважності пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини позивач посилається на те, що в період з березня по квітень 2025 року вона хворіла, а також те, що виїхала за межі міста через військову агресію РФ проти України, активні бойові дії та обстріли м. Кривого Рогу. Загальновідомим є факт, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан через військову агресію РФ проти України, строк дії якого неодноразово продовжувався та є чинним дотепер. Із матеріалів справи вбачається, що позивач із 2013 зареєстрована у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, де продовжує проживати (а.с.9). Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, територія міста Кривого Рогу Дніпропетровської області не відноситься до територій можливих бойових дій. Попри війну в Україні, на підконтрольній території, у тому числі й Криворізькому районі Дніпропетровської області, із 24.02.2022 продовжують діяти всі державні органи та інші органи, яким делеговано функції державних органів, у тому числі державні та приватні нотаріуси. На даний час, на території Криворізького району Дніпропетровської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна ситуація в області є стабільною, а тому, сам факт введення на території України воєнного стану не є тією достатньою підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Також, однією з причин пропуску строку, позивач зазначає про свій хворобливий стан здоров`я з березня по квітень 2025 року. На підтвердження даної обставини позивачем надано документи з результатами лабораторних досліджень та призначення лікаря, датовані березнем 2025 року (а.с.21-23). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7 визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. На підставі ст. 12 ЦПК України, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язана зі станом здоров`я, який є незадовільним, що підтверджується медичною документацією, суд визнає поважною, тому, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення їй додаткового строку тривалістю два місяці, що буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку.

Outcome: approved