Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

у серпні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладеного 17 липня 1999 року та зареєстрованого у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харків, актовий запис № 764. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 25.08.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, розгляд справи просила проводити за її відсутності. А також заявила про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та вказав що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 17 липня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харків, актовий запис № 764, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.07.1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. Той факт, що сторони мають неповнолітнього сина,\~ само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved