Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Мороз Наталію Анатоліївну звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Верховецька Валерія Едуардівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої останній прийняв спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Проте після смерті [PERSON] також залишилася спадщина, не охоплена заповітом, у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектарів (кадастровий номер 1221487500:02:009:0065), призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1016 гектарів (кадастровий номер 1221487500:02:009:0066), призначеної для ведення особистого селянського господарства. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою від 21.02.2024 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки померла [PERSON] окрім позивача має ще одного спадкоємця за законом сина [PERSON] , а тому частка переходу земельної ділянки не відповідає частці переходу права власності на житловий будинок спадкоємцю. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого спадкоємцями є його сини: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221487500:02:009:0065 у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено та право власності на половину частки земельної ділянки з кадастровим номером 1221487500:02:009:0066, що належала матері, а саме 1/6 частку, оскільки іншу половину автоматично на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України успадкував інший син - [PERSON] , який був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою. З огляду на те, що [PERSON] міг автоматично прийняти спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивач має право претендувати на частки земельної ділянки з кадастровим номером 1221487500:02:009:0066, що належала їх матері, що складає 1/6 частки. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду від 14.08.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. У визначений строк вимоги ухвали були виконані. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнену позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Від інших учасників справи заяв про розгляд справи без участі до суду не надходило, відзиву на позов також не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 05.08.1974 року, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис №40. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 21.12.2016 року на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцям майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме його сину [PERSON] , дружині - [PERSON] та сину - [PERSON] , державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках по 1/3 частці спадщини кожному на: земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, призначеної для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , що належало спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП №115472, виданого Сурсько-Литовською сільською радою 06.02.2002 року, згідно рішення від 28.10.1995 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за №1450, кадастровий номер земельної ділянки - 1221487500:02:009:0065 та земельну ділянку площею 0,1016 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , що належало спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 115472, виданого Сурсько-Литовською сільською радою 06.02.2002 року, згідно рішення від 28.10.1995 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за №1450, кадастровий номер земельної ділянки - 1221487500:02:009:0066. 13.02.2017 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Цурик Н.О., зареєстрований в реєстрі за №21, відповідно до якого на випадок своєї смерті належну їй 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , заповідала сину [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.10.2020 року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис №97. Згідно з довідкою спеціаліста з питань реєстрації фізичних осіб №334, виданої виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з нею були зареєстровані сини: [PERSON] та [PERSON] . 21.02.2024 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Сурсько-Литовською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованим в реєстрі за №21 на 1/3 частки житлового будинку шпалевого, обкладеного цеглою літ. А1, загальною площею цілого будинку 105,6 кв.м., з яких житлова площа складає 56,9 кв.м. та відповідної частки слідуючих господарських будівель і споруд: сараїв літ. Б, Г, Ж, літньої кухні літ. В, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, огорожі №1-6, замощення І, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,2500 га, що належало спадкодавиці на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, посвідченого 21.12.2016 року Дніпровською районною державною нотаріальною конторою за р. №1-4037. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 366835535 від 21.02.2024 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1125898112214. 21.02.2024 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності, також звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, що складається з 1/3 частин земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 21.02.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки померла має ще одного спадкоємця за законом сина [PERSON] , а тому частка переходу земельної ділянки не відповідає частці переходу права власності на житловий будинок спадкоємцю. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 19.05.2021 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №37. Згідно з довідкою спеціаліста з питань реєстрації фізичних осіб №1139, виданої виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з ним був зареєстрований брат: [PERSON] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його сини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.10.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1258 від 07.10.2008 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2010 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1060 від 18.08.2010 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18.04.2012 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №510-від 18.04.2012 року; матір`ю записана [PERSON] . 10.09.2021 року [PERSON] , як законний представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Верховецької В.Е. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . 20.09.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Верховецькою В.Е. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , зареєстровані в реєстрі за №413, №414, №415 на 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку, що розташована на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2016 року державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. за реєстровим №1-2729. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 16638109, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1040285612214. Площа земельної ділянки 5,0300 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Згідно з ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. \~При цьому суд зауважує на тому, що одночасне виникнення прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, розташованого на ній, може виникнути тільки тоді, коли земля під будинком належним чином оформлена на попереднього власника нерухомості. У практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (зокрема, пункт 98 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13). Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно за померлою [PERSON] була зареєстрована 1/3 частка земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221487500:02:009:0065, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 21.12.2016 року державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1125943912214. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право власності на вказану вище земельну ділянку увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] . Судом також встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1125898112214, у зв`язку з чим, \~виходячи з принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221487500:02:009:0065. Щодо вимоги про визнання права власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,1016 га, кадастровий номер 1221487500:02:009:0066, призначеної для ведення особистого селянського господарства, суд виходив з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно за померлою [PERSON] також була зареєстрована 1/3 частка земельної ділянки площею 0,1016 га, кадастровий номер 1221487500:02:009:0066, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 21.12.2016 року державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1125989412214. З досліджених судом копій спадкових справ вбачається, що на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , за однією адресою з нею проживали її сини - [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, останні вважаються таким, що прийняли спадщину після смерті матері в рівних частках, тобто по 1/6 частці спірної земельної ділянки кожному з них. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який свідоцтво про право на спадщину на належну йому частку земельної ділянки з кадастровим номером 1221487500:02:009:0066 так і не отримав, спадкоємцями належного йому майна є його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законний представник яких позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач- визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що в інший спосіб визнати право власності позивача на частини земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті матері немає можливості, суд доходить висновку, що позовна заява з урахуванням уточнення вимог є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України,\~ суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 2508 грн 33 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved