Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист права колишньої дружини на утримання на підставі ч. 4 ст. 76 СК України. У позові зазначається, що між сторонами 08 липня 2015 року був зареєстрований шлюб, який розірвано 26 жовтня 2023 року рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області у справі № 581/852/23. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує позов тим, що під час шлюбу була змушена займатися вихованням дітей, веденням домашнього господарства та піклуванням про членів сім`ї, через що не мала можливості здобувати освіту, працювати або займати відповідні посади. Після розірвання шлюбу потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує виховувати малолітніх дітей і не може повноцінно працювати через необхідність догляду за дітьми. Позивачка стверджує, що відповідач є власником та керівником декількох прибуткових суб`єктів господарювання, зокрема ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009", яке за 2023 рік отримало чистий прибуток у розмірі 19683800 грн.. Також відповідач є власником нерухомості та інших активів, що свідчить про його спроможність надавати матеріальну допомогу на її утримання. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Воронець Н.Б. подала відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги і частково заперечує проти них. Відповідач не заперечує проти таких фактичних обставин, викладених у позові, як факт реєстрації шлюбу та його розірвання, народження під час шлюбу двох дітей, те, що позивачка під час шлюбу займалася вихованням дітей, веденням домашнього господарства та піклуванням про членів сім`ї, те, що після розірвання шлюбу діти проживають із матір`ю. Відповідач заперечує проти стягнення аліментів на власне утримання позивачки у заявленому розмірі (30000 грн.) та періоді (з 27 листопада 2023 року) виключно з мотивів власної неспроможності сплачувати таку суму. Тобто відповідач не заперечує проти права позивачки на утримання як такого, обґрунтованості її потреб у матеріальній допомозі або розумності заявленого розміру з точки зору життєвих потреб позивачки. Єдиною підставою заперечень є твердження про власну фінансову неспроможність, у зв`язку з чим відповідач погоджується на присудження стягнення аліментів лише у розмірі 3000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову. У відзиві відповідач посилається на стан власного здоров`я та здоров`я матері, необхідність утримання повнолітнього сина від першого шлюбу, наявність судового спору про поділ спільного майна, неприбуткову діяльність ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" та використання прибутків на розвиток підприємства, невиплату дивідендів, передання земельних ділянок товариству за мінімальною орендною платою, щомісячну виплату аліментів на утримання двох дітей у розмірі 10000 грн.. Також в відзиві зазначається, що відповідач декларує за 2023 рік прибуток від підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець в розмірі 15000 грн., отримання орендної плати від земельних ділянок - 52844,29 грн., отримання заробітної плати директора ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" - 108000 грн. за 2023 рік та 89737,36 грн за 9 місяців 2024 року. За таких обставин предметом судового дослідження є питання про обґрунтованість заперечень відповідача щодо його фінансових можливостей. Відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст. 12 ЦПК України, суду належить встановити, чи дійсно відповідач не спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, чи його твердження про неспроможність не відповідають дійсності. Обставини, які не заперечуються відповідачем у відзиві, вважаються ним визнаними згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України та не підлягають доказуванню. Протягом розгляду справи представник позивачки заявляв клопотання про витребування доказів для встановлення реального фінансового стану відповідача. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року було задоволено клопотання про витребування доказів у Головному управлінні ДПС у Сумській області, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" щодо фінансової документації та інформації про банківські рахунки. Ухвалою суду від 02 травня 2025 року було задоволено додаткове клопотання про витребування доказів у банківських установах АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" та АБ "УКРГАЗБАНК" щодо операцій по рахунках відповідача та його товариства. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року було задоволено клопотання про повторне витребування інформації у зв`язку із суперечливими відповідями банку та для уточнення номерів рахунків. Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року було задоволено клопотання про витребування додаткової інформації про банківські рахунки ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" в АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Під час розгляду справи суд витребував документи та інформацію у різних установах для встановлення фінансового стану відповідача. Головне управління ДПС у Сумській області та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надали частину витребуваних документів. ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" не надало витребувані документи, посилаючись на крадіжку системного блоку (сервера) 13 лютого 2025 року, на якому нібито зберігалася вся витребувана документація. Однак за листом Національної поліції балансова вартість викраденого обладнання становить 0,00 грн, що викликає сумніви щодо достовірності заявленої причини. Судом надавався час для вирішення спору мирним шляхом. Мирним шляхом сторони не змогли вирішити спір. Представник позивачки [PERSON] адвокат Ломака Ю.М. в письмовій заяві поданій до суду просить розглянути справу на підставі наявних доказів. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Воронець Н.Б.\~просить суд\~слухати справу\~у її\~відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено наступні фактичні обставини: що 08 липня 2015 року між [PERSON] (яка змінила прізвище на [PERSON] ) та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 165. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У вересні 2023 року відповідач [PERSON] звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу. Позивач мотивував свої вимоги тим, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, у зв`язку з чим почали постійно відбуватися сварки. Зазначав, що подружні відносини припинені з січня 2023 року та з цього часу спільне господарство не ведеться. На примирення не згоден, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. 26 жовтня 2023 року рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області у справі № 581/852/23 шлюб між сторонами був розірваний. Позивачка [PERSON] через представника - адвоката Ломаку Юрія Миколайовича подала апеляційну скаргу на рішення суду. 11 березня 2025 року постановою Сумського апеляційного суду у справі № 581/852/23, провадження № 22-ц/816/329/25 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Постанова апеляційного суду набрала законної сили 11 березня 2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, шлюб між сторонами фактично припинився 11 березня 2025 року - з дня набрання рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року про розірвання шлюбу законної сили після залишення його без змін апеляційним судом. Момент припинення шлюбу має важливе юридичне значення для цієї справи, оскільки саме з цього дня - 11 березня 2025 року у позивачки виникає право на утримання згідно з ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України, цей день є початковою точкою для обчислення трирічного строку, протягом якого може бути реалізовано право на утримання. Враховуючи, що позов було подано 08 жовтня 2024 року, тобто до припинення шлюбу, а шлюб припинився 11 березня 2025 року, позивачка має право на утримання з дня припинення шлюбу - 11 березня 2025 року і до 11 березня 2028 року включно - протягом повного трирічного періоду, передбаченого ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України. Позивачка обґрунтовує позов тим, що протягом шлюбу була змушена займатися вихованням дітей, веденням домашнього господарства та піклуванням про членів сім`ї, що унеможливлювало її повноцінну трудову діяльність та професійний розвиток. Ця обставина має значення для застосування ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України, оскільки саме неможливість працювати «у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї» є однією з умов для стягнення аліментів на утримання колишнього подружжя. Відповідач у відзиві визнає зазначені обставини щодо розподілу сімейних обов`язків під час шлюбу та не заперечує проти того, що позивачка займалася вихованням дітей замість трудової діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зокрема, визнаними слід вважати факт того, що позивачка під час шлюбу займалася вихованням дітей та веденням домашнього господарства замість трудової діяльності, те, що така діяльність позивачки була необхідною для сім`ї, те, що після розірвання шлюбу діти продовжують проживати з матір`ю та потребують її постійного догляду, право позивачки на отримання утримання після розірвання шлюбу. Суд не має підстав сумніватися в достовірності зазначених обставин, враховуючи наявність двох малолітніх дітей, народжених під час шлюбу, та не заперечення цих фактів відповідачем. Таким чином, перша умова ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України ("не мав можливості працювати, зайняти відповідну посаду") є доведеною та визнаною відповідачем. Суд також враховує обставини, встановлені постановою Сумського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у справі № 581/562/24 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно до ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Зазначена постанова апеляційного суду оприлюднена в установленому порядку та внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, що надає суду право використовувати встановлені в ній обставини при розгляді даної справи.\~ Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зокрема, апеляційним судом встановлено, що відповідач є бенефіціарним власником ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009", ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-ЕКСПОРТ", ТОВ "ТПК АГРОГАРАНТ" та ФГ "Т.М.Б.", є власником 51 земельної ділянки різних площ та призначень, декількох нежитлових приміщень у Ромні та Полтаві, має значні доходи від підприємницької діяльності. Важливим для вирішення цієї справи є те, що апеляційний суд встановив факт добровільного перерахування відповідачем коштів на утримання дітей у значних розмірах: у грудні 2023 року - 30000 грн., у січні 2024 року - 53000 грн., у квітні 2024 року - 10000 грн., у травні та червні 2024 року по 20000 грн. кожного місяця. Також встановлено, що відповідачем у 2024 році було придбано 10 земельних ділянок на загальну суму 617637 грн.. За результатами розгляду апеляційної скарги суд присудив стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 15000 грн. та на утримання сина у розмірі 10000 грн. щомісячно, тобто загалом 25000 грн. на місяць на утримання двох дітей. Апеляційний суд зазначив, що «поведінка відповідача, який в добровільному порядку, хоча і не кожного місяця однак перерахував позивачу кошти на утримання дітей, розмір яких досягав і 53000 грн. у січні місяці, а у відзиві на позовну заяву вказував, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на переконання колегії суддів, є суперечливою». Суд вважає, що ці встановлені факти мають пряме відношення до оцінки фінансових можливостей відповідача у справі про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, оскільки демонструють реальну спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу у значних розмірах. Щодо фінансового стану відповідача суд зазначає наступне: Крім обставин, визнаних сторонами та встановлених у справі про стягнення аліментів на дітей, з матеріалів даної справи вбачається, що відповідач є єдиним учасником та директором ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009". За фінансовою звітністю, поданою до справи, ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" за 2023 рік отримало чистий прибуток у розмірі 19683800 грн., за 2022 рік - 15685500 грн.. За даними податкових органів, витребуваних судом, та власних пояснень відповідача у відзиві, його офіційні доходи за 2023 рік склали: заробітна плата директора ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" - 108000 грн., прибуток від підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець - 15000 грн., орендна плата від передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення - 52844,29 грн.. Водночас суд звертає увагу на суттєву невідповідність між заявленими відповідачем доходами та його фактичними фінансовими можливостями, які підтверджені письмовими доказами. Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про неспроможність надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, посилаючись на необхідність утримання матері та повнолітнього сина від першого шлюбу, стан власного здоров`я тощо, оскільки ці твердження суперечать встановленим у справі про аліменти на дітей фактам добровільних виплат у розмірах, які у декілька разів перевищують заявлену відповідачем спроможність. Твердження відповідача про «крадіжку сервера» з документами ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" також не може бути прийняте судом як виправдання неподання документів, оскільки: по-перше, така «крадіжка» відбулася через 3 дні після ухвали суду про витребування документів; по-друге, балансова вартість нібито викраденого сервера становить 0,00 грн згідно з довідкою поліції; по-третє, успішне підприємство з багатомільйонним прибутком не може вести всю документацію виключно на одному комп`ютері без резервних копій. Аргумент позивачки щодо неможливості працювати під час шлюбу через виховання дітей суд визнає обґрунтованим, оскільки це підтверджується документами про народження дітей та обставинами справи. Твердження позивачки про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу суд вважає доведеними на підставі письмових доказів та даних про доходи відповідача. Судом досліджено рух коштів по банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача та його підприємств, які були витребувані судом у банківських установах АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" та АБ "УКРГАЗБАНК". Аналіз банківських виписок підтвердив наявність регулярних та значних грошових надходжень на рахунки відповідача, що свідчить про його реальні фінансові можливості, які суттєво перевищують декларовані ним доходи. Операції по рахунках демонструють активний фінансовий оборот, систематичне надходження коштів від різних джерел та можливість здійснення витрат у значних розмірах, що повністю спростовує твердження відповідача про власну фінансову неспроможність. Заперечення відповідача щодо використання прибутків ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" на розвиток підприємства суд не вважає переконливими, оскільки не надано жодних документальних підтверджень що були такі інвестиції. Більше того, передання власних земельних ділянок підконтрольному товариству за мінімальною орендною платою свідчить про свідоме штучне зниження особистих офіційних доходів при збереженні повного контролю над фінансовими потоками підприємства. Аргумент відповідача щодо невиплати дивідендів учасникам ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" суд оцінює як спробу уникнути аліментних зобов`язань, оскільки відповідач як єдиний учасник товариства має повний контроль над прийняттям будь-яких корпоративних рішень, включаючи рішення про розподіл прибутку. Посилання відповідача на необхідність утримання матері та повнолітнього сина від першого шлюбу, а також на стан власного здоров`я, суд не може прийняти як виправдання неспроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі, враховуючи встановлені факти його добровільних виплат на дітей у розмірах до 53000 грн. на місяць та придбання нерухомості на суму понад 600 000 грн. протягом 2024 року. Твердження відповідача про «неприбуткову діяльність» ТОВ "АГРОПАРТНЕРИ-2009" прямо суперечить офіційній фінансовій звітності товариства, яка засвідчує чистий прибуток у розмірі 19 683 800 грн. за 2023 рік, що робить такі заяви недостовірними та такими, що вводять суд в оману. Суд звертає увагу на порушення відповідачем принципу добросовісності. Недобросовісна поведінка відповідача проявляється у систематичних спробах ввести суд в оману шляхом подання неповної та недостовірної інформації про свій фінансовий стан. Зокрема, відповідач свідомо приховав реальні масштаби своїх доходів, декларуючи мінімальні суми при фактичному контролі над підприємствами з багатомільйонними прибутками. Штучне зниження офіційних доходів через передачу земельних ділянок підконтрольному товариству за символічною орендною платою, відмова від виплати дивідендів при статусі єдиного учасника ТОВ, а також неподання витребуваних судом документів під надуманими приводами («крадіжка сервера» з нульовою балансовою вартістю) свідчать про цілеспрямоване створення штучних перешкод для встановлення дійсних обставин справи та ухилення від виконання аліментних зобов`язань. Така поведінка суперечить не лише принципу добросовісності, а й принципу змагальності судового процесу, оскільки відповідач активно протидіє цьому процесу, що є неприпустимим у цивільному судочинстві. Суд також констатує порушення відповідачем принципу турботи про найкращі інтереси дітей, адже спроби приховати реальні доходи та уникнути аліментних зобов`язань перед їх матір`ю негативно впливають на добробут та виховання малолітніх дітей, які потребують належного матеріального забезпечення. Таким чином, судом встановлено, що порушено право позивачки на утримання після розірвання шлюбу, гарантоване ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України. Відповідач не визнає свого обов`язку надавати матеріальну допомогу колишній дружині в розмірі, що відповідає її потребам та його фінансовим можливостям. Суд застосувує ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України, яка встановлює право на утримання того з подружжя, хто у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї не мав можливості працювати, зайняти відповідну посаду, за умови, що ця особа потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік може надавати таку допомогу. Судом застосовано принципи справедливості добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України) та врахування найкращих інтересів дітей. Підсумовуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що всі умови, передбачені ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України для стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, повністю доведені. Позивачка протягом шлюбу не мала можливості працювати через виховання дітей та ведення домашнього господарства, що визнається відповідачем. Після розірвання шлюбу вона продовжує потребувати матеріальної допомоги, оскільки виховує малолітнього сина, якому потрібен постійний догляд. Відповідач, всупереч своїм твердженням про неспроможність, фактично володіє значними фінансовими ресурсами, що підтверджується як офіційною фінансовою звітністю підконтрольних йому підприємств з багатомільйонними прибутками, так і його власними діями - добровільними виплатами на дітей до 53000 грн. на місяць та придбанням нерухомості на суму понад 600000 грн. протягом 2024 року. Це також підтверджується аналізом руху коштів по банківських рахунках відповідача та його підприємств, витребуваних судом у банківських установах АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" та АБ "УКРГАЗБАНК", які засвідчують регулярні та значні грошові надходження, активний фінансовий оборот та можливість здійснення витрат у великих розмірах. З банківських виписок вбачається систематичне перерахування відповідачем коштів з рахунків підконтрольних йому підприємств на власні особисті банківські рахунки під різними приводами без належного оформлення таких операцій, як виплата доходів чи дивідендів, після чого ці кошти використовуються ним на особисті потреби, включаючи відпочинок, придбання дорогих товарів та предметів розкоші, що повністю спростовує заяви відповідача про фінансову неспроможність. Спроби відповідача приховати реальний фінансовий стан шляхом штучного зниження офіційних доходів, а також неподання витребуваних судом документів під надуманими приводами свідчать про недобросовісність його позиції. За таких обставин суд вважає заявлений позивачкою розмір утримання 30000 грн. на місяць обґрунтованим та співмірним як з її потребами, так і з реальними фінансовими можливостями відповідача, враховуючи принципи справедливості та добросовісності, що лежать в основі сімейних правовідносин. Позов судом задовольняється частково виключно у частині періоду стягнення аліментів. Позивачка просила стягувати аліменти з 27 листопада 2023 року (дати розірвання шлюбу) до 27 листопада 2026 року. Однак, як встановлено судом, шлюб фактично припинився лише 11 березня 2025 року - з дня набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України. Тому право на утримання за ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України виникло у позивачки саме з цієї дати. Водночас суд задовольняє позов щодо стягнення аліментів на весь трирічний період, передбачений ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України, тобто з 11 березня 2025 року по 11 березня 2028 року включно, що повністю забезпечує реалізацію права позивачки на утримання після розірвання шлюбу у повному обсязі, передбаченому законом. Право позивачки порушене і підлягає захисту в суді. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial