Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та судових витрат, у тому числі витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 07.05.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 856302. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВІН ФІНАНС» було укладено договір, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача. Загальна заборгованість на дату подання позову становить 25903,69 грн, з яких: 4400 заборгованості з основного боргу, 2376,00 грн заборгованості за відсотками, 2112,00 грн заборгованості за пенею; 8230,86 грн інфляційних втрат, 1894,70 грн 3% річних. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Ухвалою суду від 02.09.2025 було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 25.09.2025 постановлено справу слухати заочно. Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.1 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Позивач просить суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.05.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 856302, за умовами якого товариство надає позичальнику позику у розмірі 4400 грн (п.1.1 договору). Пунктом 1.4 договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,8% за кожен день користування позикою. Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Своїм листом від 03.04.2025 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» підтвердило перерахування кредитних коштів відповідачеві. 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВІН ФІНАНС» було укладено договір, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача. Загальна заборгованість на дату подання позову становить 25903,69 грн, з яких: 4400 заборгованості з основного боргу, 2376,00 грн заборгованості за відсотками, 2112,00 грн заборгованості за пенею; 8230,86 грн інфляційних втрат, 1894,70 грн 3% річних. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та відшкодування судових витрат. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним кредитними договорами, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 4400,00 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх, виходячи з розрахунку: - за період з 07.05.2019 до 07.05.2020, 4400 грн., 1,8 % за день 30 днів. 1,8 % х 30 днів = 54 %, 4400 х 54 % = 2376,00 грн. - за період з 08.05.2020 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) 657 дні. 0,01 % х 657 дні = 6,57 %, 4400 х 6,57 % = 289,08 грн. Всього відсотків: 2376,00 + 289,08 = 2665,08 грн. Вимоги по стягненню пені задоволенню не підлягають, оскільки вони суперечать приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд також не погоджується із нарахуванням інфляційних втрат, виходячи із 15778,40 грн боргу. Дана вихідна сума є необгрунтованою, оскільки сума основного боргу з відсотками на дату закінчення строку кредитування складала 6776,00 грн. (4400+2376) Отже, інфляційні витрати слід рахувати виходячи із суми 6776,00 грн. за період, який вказав позивач, з 23.02.2019 по 23.02.2023. За вказаний період сукупний індекс інфляції за вказаний період згідно статистичних даних складає 152,165 %, що становить 3482,56 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача 12442,34 грн.: у тому числі 4400 заборгованості з основного боргу, 2665,08 грн заборгованості за відсотками, 3482,56 грн інфляційних втрат, 1894,70 грн 3% річних. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 25903,96 грн. Водночас судом вирішено стягнути 12442,34 грн, що становить 48 %. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути (2422,40 х 48%) = 1162,75 грн. витрат по сплаті судового збору, та витрати на правову допомогу (5000 х 48%) = 2400,00 грн.

Outcome: partial