Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура в інтересах держави в особі: Сатанівської селищної ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» про витребування земельної ділянки, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку, посилаючись на те, що повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача\~\~ [PERSON] та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу- судової повістки в електронний кабінет відповідача, причини неявки суду не відомі, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3ст.\~211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», однак позивач Сатанівська селищна рада не виявила бажання самостійно звертатися за захистом своїх прав. Таким чином, суд вважає доведеним право прокурора на звернення до суду з метою недопущення незахищеності інтересів держави. 27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким ряд змін внесені до Земельного кодексу України. Зокрема, розділ Х «Перехідні положення» доповнено пунктом 24 наступного змісту: з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім визначених випадків. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Тобто, належним позивачем по цій справі є Сатанівська селищна рада Хмельницької області. Як встановлено в судовому засіданні, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.06.2019 №22-4543-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6821284200:06:001:0002), яка розташована за межами населених пунктів Курівської сільської ради Городоцького району (на теперішній час за межами с. Курівка Сатанівської ОТГ Хмельницького району) та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 27.03.2019 №22-2033-СГ). На підставі зазначеного рішення, 10.07.2019 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. 10.10.2019 щодо вищезазначеної земельної ділянки зареєстровано речове право право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», згідно договору оренди землі, серія та номер: б/н виданого 15.07.2019. Таким чином, на даний час земельна ділянка перебуває у фактичному володінні ТОВ «Мрія Фармінг Поділля». Судом встановлено, що до отримання у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6821284200:06:001:0002, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] попередньо отримав на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер: ЯЛ № 671175 виданого 16.07.2010 Управлінням Держкомзему у Городоцькому районі Хмельницької області земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,62 га з кадастровим номером 6821284200:06:003:0015, що розташована в с. Курівка Городоцького району Хмельницької області. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 78 Земельного кодексу України\~право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.\~Статтею 80 ЗК України\~встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статтями\~83, 84 ЗК України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара. Зазначене підтверджує,\~що [PERSON] \~на час\~отримання спірної\~земельної ділянки\~(наказ\~ГУ Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області від\~20.06.2019\~№22-4543-СГ) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання і, відповідно, не мав права на отримання земельної ділянки безоплатно у власність з кадастровим номером 6821284200:06:001:0002. Зазначене підтверджується висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 525/1225/15-ц, в якій зазначено, що з урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. За вказаних обставин наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.06.2019 №22-4543-СГ є незаконним, а земельна ділянка передана [PERSON] незаконно. Згідно із висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 11.02.2020 по справі № 922/614/19, де зазначено «У спорах про витребування земельної ділянки вимога про визнання наказів Головного управління Держземагентства незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою; така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Водночас позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані». Земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер 6821284200:06:001:0002, яка розташована за межами населених пунктів Курівської сільської ради Городоцького району (на теперішній час за межами с. Курівка Сатанівської ОТГ Хмельницького району), вибула із комунальної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цієї земельної ділянки. З огляду на те, що закон не передбачає можливості подвійної приватизації, набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку відбулося з порушенням норм діючого законодавства, то відсутні правові підстави для збереження цієї земельної ділянки за [PERSON] . Зважаючи на вказане, суд доходить висновку, що позовні вимоги прокурора про витребування земельної ділянки з незаконного володіння відповідача [PERSON] є обґрунтованим, а втручання держави у право власності [PERSON] є виправданим, оскільки порушення загальновідомого, чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом, переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, при цьому витребування майна від недобросовісних набувачів не є порушенням справедливого балансу, а отже таке втручання буде виправданим та справедливим. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги прокурора підлягають до часткового задоволення, у частині витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки. Враховуючи наведені висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині визнання недійним договору оренди землі від 09.03.2021 № 10, до задоволення не підлягають, оскільки в спорі про витребування майна, вказана вимога не є ефективним способом захисту. \~Що стосується вимоги про зобов`язання ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» повернути орендовану земельну ділянку (негаторна вимога), то судом не встановлено відсутність з боку орендаря добровільної згоди на повернення земельної ділянки при встановленні факту її незаконної передачі [PERSON] у власність, а тому вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку є передчасною. Отже, за вищевказаних обставин, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню в [PERSON] на користь Сатанівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. Відповідно до ч. 7\~ст. 158 ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову сторонами не подане. Щодо вимог про стягнення з відповідачів в користь позивача процесуальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Хмельницькою обласною прокуратурою сплачено 9084 грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1514 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог - позов підлягає задоволенню щодо однієї позовної вимоги з трьох, тобто 1/3 частина, а тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4542 грн.00 коп. (9084:3 +1514) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: partial