Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності за нею на спадкове майно по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та була власником нерухомого майна за вказаною адресою. Однак на момент смерті [PERSON] тимчасово проживала в Республіці Болгарія, куди її вивезла донька [PERSON] з початком війни в Україні, де вона і померла. За життя [PERSON] перебувала у шлюбі з рідним дядьком позивачки, остання у зв`язку з цим доглядала за тіткою у період із січня 2016 року до березня 2022 року, проживаючи разом з нею однією сім`єю: купувала харчі, ліки, проводила господарські та ремонтні роботи домоволодіння, морально та матеріально підтримувала [PERSON] . Після смерті спадкодавця звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову за відсутності підтвердженого факту родинних чи інших відносин зі спадкодавцем. Тому оскільки вона являється спадкоємцем четвертої черги за відсутності осіб, які звернулися у встановлений законом строк до нотаріуса щодо оформлення спадщини, беручи до уваги проживання доньки спадкодавця за кордоном та відсутність бажання останньої оформлювати спадщину після смерті матері, з метою захисту спадкових прав, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від 06\~травня 2025\~року закрито\~підготовче провадження\~по справі\~з призначенням\~до судового\~розгляду. Установлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються У судовому засіданні представник позивача адвокат Прохоров О.О. на вимогах наполягав з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бурлаченко С.Ю. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та відповідачки відсутності, вимоги позову визнає. У відзиві на позов зазначено про факт проживання позивачки з матір`ю відповідачки у період часу з 2016 року по [ADDRESS] , однією сім`єю та догляд [PERSON] за [PERSON] , наявність у них спільних витрат та спільного бюджету, тощо. У зв`язку з війною відповідачка змушена була вивезти матір до місця свого тимчасового перебування у м. Бансько Республіки Болгарія, за інших обставин матір зі свого місця проживання вона б не забирала. Тому не заперечує проти задоволенні вимог. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по [ADDRESS] з 1993 року та з 2000 року знала померлу [PERSON] ще до того, як донька останньої забрала її до Болгарії. До свого від`їзду [PERSON] проживала разом із [PERSON] приблизно з 2016 року, позивачка доглядала за [PERSON] , оскільки та дуже хворіла, допомагала тітці по господарству, готувала їжу, проводила ремонтні роботи. [PERSON] потребувала стороннього догляду, оскільки важко пересувалася і не могла сходити навіть в магазин. [PERSON] і після від`їзду [PERSON] до доньки через війну, проживала і проживає наразі в будинку по [ADDRESS] . Це навпроти їх будинку, тому вона добре обізнана про ситуацію, оскільки мала і має гарні сусідські відносини з обома. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає по [ADDRESS] , по сусідству з ним проживає позивачка в будинку [ADDRESS] близько 9 років десь. До цього там проживала тітка [PERSON] , однак з початком війни виїхала до Польщі, звідки її повинна була забрати донька [PERSON] до себе в Болгарію. До від`їзду [PERSON] з нею проживала позивачка, оскільки за тіткою [PERSON] потрібно було доглядати: позивачка разом зі своїми речами переїхала до тітки в будинок, займалася там також ремонтними роботами, вони придбали котел в будинок і т.д. Жили вони з [PERSON] однією сім`єю, він спілкувався з [PERSON] та дружив з нею, тому підтверджує факт проживання позивачки з [PERSON] . Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц. Як встановлено\~судом та\~підтверджується письмовими\~доказами,\~за життя\~ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2020 року належав житловий будинок А-1 загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., з господарчими побудовами: Б-літня кухня, В-гараж, Д-сарай, Г-сарай, І-замощення, № 1,3,4 паркани, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109 копія свідоцтва), що підтверджується також відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на дату розгляду справи (а.с. 160-161). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2020 року [PERSON] за життя на праві приватної власності належали земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер 1211000000:06:208:0152, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,0418 га, кадастровий номер 1211000000:06:208:0153, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с. 49,50 копії витягів). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10 копія свідоцтва). При зверненні позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність підстав для закликання до спадкування за законом особи, яка подала заяву про видачу свідоцтва та відсутність доказів родинних чи інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем (а.с. 123). Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались, що підтверджується витребуваною ухвалою суду копією спадкової справи, заведеною до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 97-124). Відповідно до статті 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Основу спадкування за законом становить принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Згідно з частиною другою статті 1259\~ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не\~менш як\~п`ять\~років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Статтею 1264\~ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного\~Суду України\~від 03\~червня 1999\~року у\~справі №\~5-рп/99 членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19, від 04 червня 2025 року в справі № 638/15073/18. Про проживання однією сім`єю можуть свідчити, у сукупності, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 644/6274/16-ц, від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17, в постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16, від 24 вересня 2020 року в справі № 644/5818/18, від 23 вересня 2025 року у справі № 127/3108/23 (провадження № 61-4148св25). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511 сво 19) зроблено висновок, що «усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є розуміння відкриття спадщини як настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин». Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, ураховуючи надані стороною позивача письмові докази на підтвердження факту утримання майна [PERSON] та придбання спадкодавцю ліків, продуктів харчування, проведення ремонтних робіт, тощо (чеки, квитанції, платіжні інструкції), а також надані в судовому засіданні покази свідків та визнання позову відповідачкою на підставі статті 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на підтвердження факту наявності між позивачем та спадкодавицею взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї, що є достатньою підставою для встановлення факту проживання [PERSON] із [PERSON] протягом п`яти років до відкриття спадщини. Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування витрат не заявлялась, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved