Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку. В заяві зазначила, що в період 14.07.2003 по 14.07.2025 працювала в підприємстві відповідача контролером на контрольно-пропускному пункті виробництва силових напівпровідникових приладів. 14.07.2025 звільнилася з роботи за згодою сторін. На момент звільнення з підприємства мала заборгованість за заробітною платою у розмірі 52\~653,02 грн, яку відповідач добровільно не погасив (на момент пред`явлення позову). Позивач просила стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати у розмірі 52\~653,02 гривень, а також середній заробіток за час розрахунку (з дня звільнення 14.07.2025 по день ухвалення судового рішення). Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, до початку судового розгляду подала заяву з уточненими позовними вимогами, у зв`язку з тим, що відповідач частково погасив борг добровільно; суму заборгованості визначила остаточно в розмірі 34\~786,85 грн, а також відмовилася від позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час розрахунку. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, крім того відповідач в цій заяві позов визнав в частині стягнення заборгованості у розмірі 34\~786,85 грн тобто фактично в повному обсязі, з урахуванням уточнених позовних вимог позивача. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, а також з матеріалів справи не вбачається наявність інших осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути порушені судовим рішенням у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачають, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, половина судового збору (загальний розмір якого становить 1\~211,20 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а інша половина судового збору відноситься на рахунок держави.

Outcome: approved