Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі - позивач, ТОВ "Авентус Україна") звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8320393 від 24.09.2024 у розмірі 32 850, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 15 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 17 850, 00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000, 00 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 02.09.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує і наполягає на його задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 24.09.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №8320393, за умовами якого останній отримав кредит із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. За умовами зазначеного кредитного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 15 000 грн. Кредитний договір було укладено строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 850, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 15 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 17 850, 00 грн. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію2, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 32 850, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 15 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 17 850, 00 грн. За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved