Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кир`ян Д.І. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва, в особі Київської міської ради, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - П`ята київська державна нотаріальна контора, в якому просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її матір - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , та 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя заповіту складено не було. Спадкоємцями померлої за законом є [PERSON] - донька померлої, а також чоловік [PERSON] - [PERSON] . Інші спадкоємці за першою чергою відсутні. 17 липня 2020 року позивач звернулась до П`ятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала відмову, яка мотивована тим, що заявником пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались із заявами про прийняття спадщини. Несвоєчасне звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини обґрунтоване наступним. [PERSON] була особою з інвалідністю та потребувала постійного догляду, який позивач здійснювала самостійно. Оскільки [PERSON] була найближча людина для позивача, то вона протягом ще тривалого часу після її смерті не могла прийти у нормальний моральний стан та зайнятись оформленням спадщини. З моменту втрати матері стан здоров`я позивача значно погіршився, в тому числі, настав тривалий розлад здоров?я, була необхідність у стаціонарному лікуванні. До того ж, батько [PERSON] з 2016 року є також особою з інвалідністю. Він теж потребує постійного догляду і враховуючи, що смерть дружини завдало великого удару, то його стан з того часу ще погіршився, а тому, довелось весь час проводити із батьком у с. Пухівка Київської області, де вони разом з померлою проживали останнім часом. Весь свій час позивач проводила разом з батьком у селі та через його важкий стан не могла залишити, щоб подати заяву для оформлення спадщини. 17 липня 2020 року позивач, звернувшись до П?ятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, отримала відмову і їй було роз`яснено, що подальшим шляхом для вступ у спадщину є лише суд. Однак, через скрутне фінансове становище позивач не змогла одразу звернутись до юриста для оформлення позовної заяви до суду. Потім, з 19 грудня 2020 року на території України було запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, зокрема міжобласного сполучення, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Ще більше ситуацію ускладнило вторгнення РФ на територію України. Для забезпечення свого життя та життя своєї сім?ї [PERSON] у квітні 2022 року разом з усією сім?єю була вимушена виїхати до Іспанії, де перебувала до останнього часу, що підтверджується заявою про тимчасовий захист. Та повернувшись зараз в Україну вона розуміє, що не хоче втратити батьківську квартиру, а тому просить суд не допустити втрати права власності на батьківську квартиру та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року було витребувано докази від П`ятої київської державної нотаріальної контори та від Броварської районної державної нотаріальної контори. 27 листопада 2024 року від П`ятої київської державної нотаріальної контори до суду надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. 29 листопада 2024 року від Броварської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, 12 травня 2025 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу розглядати без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору П`ятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 06 червня 2025 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника контори. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 28 серпня 1974 року, актовий запис №1759. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області 16 жовтня 2019 року, серії [NUMBER] . [PERSON] звернулась до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва на спадщину за законом після матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, постановою П`ятої київської державної нотаріальної контори № 129/02-31 від 17 січня 2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з поданням заяви з пропуском шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як встановлено судом з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79174690 від 15 листопада 2024 року та №79234303 від 20 листопада 2024 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її матері. Батько - відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріуса не звертався. Подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги про визначення позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Так, представник позивача зазначає, що несвоєчасне звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини викликане необхідністю переїзду в с. Пухівка Київської області для догляжду за батьком, який потребує стороннього догляду, погіршенням стану її здоров`я та матеріального стану, запровадженням карантинних обмежень, пов`язаних з поширенням короно вірусної хвороби COVID-19 та запровадженням воєнного стану та активними бойовими діями на території Київської області. Відповідно до довідки №26/11/4-09 від 30 січня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] на дату своєї смерті без реєстрації проживала за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належить чоловіку [PERSON] . Згідно Акту про проживання громадян від 29 січня 2024 року, за вищевказаною адресою [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] . [PERSON] є інвалідом 1 групи з діагнозом І69, І25.1.7 та за станом здоров`я потребує стороннього догляду, що підтверджується заключенням ЛКК протокол №5/3 від 31 січня 2024 року та довідкою серії АВ №0512298 про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02 березня 2016. Як стверджує позивач, після смерті матері вона була переїхала в с. Пухівка Київської області та доглядала за батьком. Крім того, як вбачається з консультативного висновку спеціаліста філії №1 КНП КДЦ Солом`янського району від 17 квітня 2020 року, з 14 жовтня 2019 року по 14 квітня 2020 року [PERSON] перебувала на амбулаторному спостереженні та лікуванні у зв`язку зі стійким загостренням ускладненого остеохондрозу поперекового відділу хребта, грижа, хронічний больовий синдром, згідно якого рекомендовано обмежити навантаження на 3 місяці. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року №242 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин продовжено до 24 квітня 2020 року, постановою №291 від 22 квітня 2020 року - до 11 травня 2020 року, постановою №343 від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, постановою №392 від 20 травня 2020 року - до 31 липня 2020 року, а постановою від 22 липня 2020 року №641 - з 01 серпня до 31 грудня 2020 року. В подальшому карантин на території України неодноразово продовжувався. Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року №1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. У зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, вказані обставини також вплинули на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі створили позивачу перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Подібних висновків щодо впливу карантинних обмежень на своєчасне прийняття спадкоємцем спадщини дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №206/3473/20 (провадження №61-10735св21). 24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб до 26 березня 2022 року. Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 25 квітня 2022 року. Указ Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 25 травня 2022 року. Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 23 серпня 2022 року. Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 21 листопада 2022 року. Указ Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 19 лютого 2023 року. Указ Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 20 травня 2023 року. Указ Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 18 серпня 2023 року. Указ Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено до 16 листопада 2023 року. В подальшому воєнний стан на території України неодноразово продовжувався та був скасований з 01 липня 2023 року Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 до п.3 постанови КМУ № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 були внесені зміни відповідно яких на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється» замінити словами «перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці». Як зазначає позивач, вона пропустила встановлений строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки була змушена переїхати до батька для здійснення постійного стороннього догляду за ним, згодом через загострення хвороби перебувала на амбулаторному лікуванні, згодом карантинні обмеження у зв`язку з корона вірусною хворобою «COVID-19» та повномасштабне вторгнення РФ на територію України створили перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, а саме через здійснення стороннього догляду за батьком, загострення хвороби, введення на території України воєнного стану, особливістю роботи нотаріусів під час воєнного стану та на території зони бойових дій, що завадило позивачу особисто подати нотаріусу заяву. Встановлені обставини у своїй сукупності об`єктивно перешкоджали позивачу звернутися до нотаріуса із заявою. Відповідач не спростував викладені позивачем обставини, а також просив задовольнити позовні вимоги позивача. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин та у зв`язку із обставинами, які перебували поза її волею, а тому позов необхідно задовольнити та встановити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. Такий строк, на думку суду, буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved