Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

18.06.2025 року Баштанським районним судом розглянута справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В задоволенні позову [PERSON] відмовлено, позов [PERSON] задоволений повністю, визначене місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та вирішене питання про стягнення витрат по сплаті судового збору. Стороні [PERSON] визначений п`ятиденний строк з дня ухвалення даного рішення для подання до суду доказів щодо розміру понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу. 23.09.2025 року від представника [PERSON] надійшла заява про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25\~000 грн з доказами понесення відповідних витрат. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з цим суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питань розподілу судових витрат без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Вирішуючи питання розподілу понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25\~000 грн, суд виходить з наступного. Як слідує з матеріалів справи №468/156/25, позовна заява [PERSON] про визначення місця проживання дітей, з якої розпочалось судове провадження в даній справі одразу був поданий її представником адвокатом Ротар А.Л., отже позивачка мала б передбачити понесення нею витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Проте в тексті позову в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат вона заявила лише те, що очікує понести по справі витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, натомість попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позивачка до позовної заяви не додавала та в тексті позовної заяви не вказувала, що очікує понесення таких витрат та необхідності їх розподілу між сторонами (Т. 1 а.с. 6). Так само і у відзиві на позовну заяву [PERSON] про визначення місця проживання дітей [PERSON] вже в статусі відповідача не вказувала, що очікує понесення витрат на професійну правничу допомогу та необхідності їх розподілу між сторонами та не вказувала у відзиві відповідного попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат (Т.2 а.с. 81-93). Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1-2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з ч.4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Відповідно до ст. 264 ЦПК України розмір понесених стороною судових витрат входить до предмету доказування, саме тому з врахуванням визначеного ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності їх попередній (орієнтовний) розрахунок має бути долучений стороною до її першої заяви по суті спору (позовної заяви чи відзиву на позовну заяву). Натомість згідно з ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За комплексу описаного вище, суд не вбачає підстав для розподілу понесених стороною, на користь якої ухвалене рішення суду, витрат на професійну правничу допомогу, тому в задоволенні заяви належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed