Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 грудня 2020 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання послуг по оформленню земельних ділянок під торгові точки. Умовами цього договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується на протязі дії цього договору за оплату на підставі та за умовами договору виконувати та надавати замовнику, у відповідності з умовами цього договору, комплекс послуг по отриманню дозвільних документів (договорів оренди земельних ділянок) для розташування десяти торгових точок (кіосків) по [ADDRESS] . Виконавець зобов`язаний виконати та надати замовнику послуги не пізніше, ніж протягом терміну, визначеного сторонами у відповідному замовленні, тобто, в березні 2021 році. Цим договором зафіксовано оплату послуг у розмірі 10 000 (десять тис.) доларів США, які замовник сплатив в момент підписання договору 29 грудня 2020 року. Зазначав, що виконавець не приступив до виконання договору про надання комплексних послуг по отриманню дозвільних документів (договорів оренди земельних ділянок) для розташування десяти торгових точок (під торгові кіоски) від 29.12.2020 року, а термін виконання робіт, визначений в договорі, давно сплив. Виконавцем не надано замовнику документів на підтвердження проведених робіт а відтак, ніякі роботи не проводилися, чим завдано замовнику фактичних збитків і моральної шкоди. Вказував на те, що даний договір оформлений у формі розписки [PERSON] про взяття на себе вищевказаних зобов`язань та отримання коштів на виконання даного договору у загальному розмірі 10 000 (десять тис.) доларів США, які були сплачені позивачем на користь відповідача (додаток 1 - копія розписки). Зазначав, що оскільки відповідачка не виконала взяте на себе зобов`язання по оформленню земельних ділянок під торгові точки, сплачені ним кошти в розмірі 10 000 доларів США підлягають поверненню. Посилався на те, що протягом майже трьох років він постійно телефонував відповідачці щодо виконання договірних умов чи повернення коштів. Прибуток від роботи запланованих кіосків не був одержаний. Все це призвело до погіршення стану його здоров`я. Моральні збитки оцінює в 400 000 (чотириста тис.) грн. Зазначав, що згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст.625 ЦК України). Оскільки відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо оформлення земельних ділянок під торгові точки, у неї виник обов`язок по поверненню сплачених ним коштів за невиконані роботи. Датою закінчення строку виконання зобов`язання за договором від 29 грудня 2020 року слід вважати 31.03.2021 року, що зазначено в договорі. Вважає, що за період з 31.03.2021 року по 30.01.2024 року (1036 днів) з відповідачки підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 851,50 дол. США (10000 доларів США х 3%:365х1036 днів). Згідно курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 24 січня 2024 року, 1 долар США складає 37,4544 Відповідно до договору відповідачці було передано 10000 доларів США, розмір 3% річних становить 851,50 доларів США, що в національній валюті складає 406 436 грн. 42коп. (10 851,50 х 37, 4544). З огляду на викладене, просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача, (ідентифікаційний код 2018705474) заборгованість у розмірі 406 436 грн. 42 коп., моральну шкоду 400 000 грн., а всього стягнути 806436грн. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року зазначену вище позовну заяву, залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року, повернуто позивачеві. Не погоджуючись з ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, 22 квітня 2024 року позивач подав апеляційну скаргу. 18 вересня 2024 року Постановою Київського апеляційного суду колегія суддів вирішила, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Апеляційну скаргу позивача Київський апеляційний суд задовольнив частково. Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року скасував. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг направив для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2024р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. В лютому 2025р. від представника відповідачки надійшов відзив на позов, згідно якого відповідачка позов визнала частково, посилаючись на те, що дійсно в грудні 2020р. між сторонами були домовленості про надання послуг по оформленню дозвільних документів на земельні ділянки, за виконання чого вона отримала від позивача кошти в розмірі 10 000 доларів США та написала розписку. Однак в процесі виконання даних домовленостей виникли непорозуміння, що позивач неодноразово змінював умови виконання договору та погоджувався з продовженням терміну виконання, а також витратами, які несла відповідачка в процесі виконання договору, що розробка первинної документації проводилась нею декілька разів та [PERSON] дані документи втрачалися. У зв`язку з цим відповідачка в грудні направила позивачу листа з пропозицією припинити виконання договору у зв`язку з неможливістю його виконання та повернення частини невикористаних коштів в розмірі 8 000 доларів США. В березні 2025р. від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві щодо здійснення ним перешкод у виконанні договору та витрачених відповідачкою коштів в процесі виконання в розмірі 2000 доларів США, посилаючись на те, що жодних доказів цього, зокрема, квитанцій, вона не надала . В квітні 2025р. від представника відповідачки надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого відповідачка визнає позов в частині 8000доларів США, оскільки решта суми була потрачена на виконання договору. Ухвалою Святошинського районного суду від 5 лютого 2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з"явивлися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторонами по справі, договір оформлено у вигляді розписки про отримання коштів., проте вже у відповіді на відзив позивач зазначає, що договір про надання послуг містить зобов`язання відповідача про виконання умов договору та жодним чином не вказує які права має відповідач згідно договору та які права та обов`язки були покладені на самого позивача. Відповідачка визнає позовні вимоги позивача в частині та згідна повернути частину коштів у сумі 8 000 дол. США, що на день звернення позивача до суду становила 299 635 грн. 20 коп, оскільки вимога про стягнення коштів заявлена в національній валюті, так як на даний час позивачем подано позов то повернення коштів буде здійснюватися одразу після винесення рішення по справі у національній валюті на рахунок позивача. Щодо стягнення 3% річних , то такі нарахування не підлягають стягненню, оскільки розписка написана в іноземній валюті, сума якої була конвертована позивачем на день звернення до суду з позовом, за час з 2021 року по 2024 рік курс іноземної валюти вже збільшився в двічі, а позивач перевівши іноземну валюту в національну станом на березень 2024 року застосовує 3% річних вже на збільшену суму, що призводить до подвійного підвищення суми отриманих коштів та суперечить законодавству України Позивач посилається на норми ст 625 ЦК України та просить стягнути 3% річних за невиконання договору, при цьому вказує, що було укладено договір про надання послуг та звернувся до суду, посилаючись на ЗУ "Про захист прав споживачів", а не як стягнення коштів за простроченим борговим зобов`язанням, тож мають застосовуватися норми щодо повернення коштів по оплаченому договору з надання послуг, який не виконаний чи не може бути виконаний, з урахуванням понесених витрат виконавцем. Так, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Законом України від 15 березня 2022 року N° 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідачкою визнається факт усних домовленостей, та визнаються частково позовні вимоги в поверненні частини грошових коштів за неможливість виконати домовленості через неправомірні дії позивача, з урахуванням понесених витрат в рамках виконання домовленостей на суму 299 635, 20 грн., судом в цій частині задовольняються позовні вимоги частково, в іншій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial