Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з останнього у користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.03.2024 у розмірі 47795,11 грн., а також судові витрати у розмірі 3028 грн. за сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.03.2024 [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 16.03.2024. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна банківська картка із відповідним номером. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має заборгованість, загальний розмір якої станом на 03.04.2025 становить 47795,11 грн., зокрема: загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 35207,22 грн, заборгованість за пенею 7320 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 5267,85 грн, яку в добровільному порядку не погашає, а тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, разом із матеріалами позовної заяви подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. ІІ.Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від03.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши справу до розгляду із повідомленням учасників справи. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2025 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 16.03.2024 року [PERSON] підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначено, що ця Анкета-заява разом із умовами та правилами обслуговування в АТ "Універсал Банк", таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи цю Анкету-заяву, просив відкрити поточний рахунок в АТ "Універсал Банк", у гривні на його ім`я, а також встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом. Клієнт засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним відкритим ключем, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank" з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а.с. 12). Анкету-заяву [PERSON] підписав цифровим власноручним підписом. На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи долучив Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк", при наданні банківських послуг щодо продуктів (monobank | Universal Bank) (а.с. 21-27), Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 16 зворотня сторона-17), Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 32 зворотня сторона) та Витяг з Чорної картки monobank (а.с. 28-29). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви, на що вказала у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. Як зазначив позивач, на підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача перед банком утворилась заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16.03.2024, укладеним між «Універсал Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 03.04.2025 загальна заборгованість за наданим кредитом становить 47795,11 грн. в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 35207,22 грн., заборгованість за пенею 7320,04 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 5267,85 грн. (а.с. 8-9). При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна) (37,2 %, що на місяць становить 3,1%, що відповідає умовам підписаної анкети-заяви), процентна ставка (прострочена), відсотки за порушення грошового зобов`язання, сума погашення за наданим кредитом. Як установлено із виписки по руху коштів по рахунку за період з 16.03.2024 до 01.04.2025, [PERSON] активно користувався грошовими коштами (перераховував кошти та знімав такі у банкоматах, проводив розрахунки, а також погашав прострочену заборгованість) (а.с. 11). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV.Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як передбачено в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Суд встановив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "Універсал Банк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 16.03.2024 звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, чим підтвердив своє приєднання до запропонованих умов кредитування у АТ "Універсал Банк" та укладення договору про надання банківських послуг, на підставі якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови кредитування визначені в Анкеті-заяві, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсоків - 3,1 % на місяць, які нараховуються на кредит у разі виходу з пільгового періоду, з чим [PERSON] погодився, власноруч підписавши її. При цьому, інші долучені письмові докази, на які посилається позивач, однак у них не міститься відомостей про ознайомлення з ними відповідача, про що описано вище, суд не приймає до уваги. З наданої суду виписки по рахунку, встановлено, що [PERSON] отримував кошти з кредитної картки, активно ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та банком, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як указав позивач, станом на 03.04.2025 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 47795,11 грн. в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 35207,22 грн., заборгованість за пенею 7320,04 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 5267,85 грн. Факт наявності заборгованості відповідач не заперечив. На підтвердження існування заборгованості та її розміру сторона позивача долучила детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою. Викладене дає підстави вважати, що наявність заборгованості та її розмір підтверджена належними та допустими доказами, а тому їх слід взяти до уваги при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені в анкеті-заяві від 16.03.2024, у зв`язку з чим у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом у розмірі 47795,11 грн. Відповідач не спростував належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-яких заперечень з даного приводу чи контррозрахунку заборгованості суду не надав. Тому, дослідивши надані АТ "Універсал Банк" письмові докази, суд дійшов переконання, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 47795,11 грн. заборгованості, яка виникла станом на 03.04.2025 за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 16.03.2024. V.Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому ураховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 49). Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 525,526,527,530,1054 ЦК України,

Outcome: approved