Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, шляхом їх зменшення. В обґрунтування позову зазначив, що 10.01.2025 року винесено судовий наказ, яким з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Однак, позивач вказує, що при винесенні судового наказу не взято до уваги, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина дочка [PERSON] , 2015 року народження, у зв`язку з чим вважає, що розмір аліментів, який підлягає до стягнення з нього має становити 1/3 частку доходу на двох дітей, тобто 1/6 частку від доходу на одну дитину. Вказує, що відповідач має у власності декілька об`єктів нерухомого майна, які були придбані під час перебування сторін у шлюбі, позивач має у власності лише один об`єкт нерухомого майна. Посилаючись на норми ст. 182 СК України, в якій вказано, що при визначені розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання дочки встановивши його у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.03.2025 року прийнято позову заяву, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 08.05.2025 року за вх. № 13641 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зокрема зазначила, що у позивача відсутні обставини, які передбачені законодавством для зміни розміру аліментів, а в даному випадку зменшення розміру аліментів, наявність іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. 24.09.2025 року за вх. № 28986 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказав, що підставою для зменшення розміру аліментів є зміна матеріального стану, і зменшення розміру з 1/4 частки до 1/6 дозволить відновити баланс прав обох дітей. Зазначає, що відповідач є забезпеченою людиною, отримує прибуток від використання нерухомого майна, а він має місячний дохід за 2025 рік в сумі 14\~572,00 грн., з якого аліменти на дочку [PERSON] становлять 4233,25 грн. Вважає, що доводи відзиву не спростовують позовні вимоги. 24.09.2025 року за вх. № 28987 позивач у судове засідання подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 24.09.2025 року за вх. № 29027 відповідач у судове засідання подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. 29.09.2025 року за вх. № 29373 відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просила відмовити у приєднанні до матеріалів справи відповіді на відзив через сплив строку для їх подання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Кіровоградській області 14.05.2010 року, актовий запис № 980 (а.с. 21). Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.01.2025 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини:\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини\~ [PERSON] , [INFO] ,\~тобто до\~ [INFO] ,\~починаючи стягнення\~з моменту\~звернення в\~суд \~з 26.11.2024. (а.с.23). Вказане судове рішення перебуває на виконанні (а.с. 24). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею\~180 СК України\~покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з положенням ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що під час винесення судового наказу не було враховано, що він має на утриманні ще одну малолітню дитину, тобто на зміну сімейного стану. Так, дійсно, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського МУЮ 13.09.2017 року, актовий запис № 102 (а.с. 22). Крім того, позивач зазначає, що відповідач має у власності декілька об`єктів нерухомого майна, які використовує для отримання прибутку, він на різницю від відповідача має у власності лише один об`єкт нерухомого майна, має незначний місячний дохід, хворіє, на підтвердження чого позивачем надано виписку № 72 із медичної карти стаціонарного хворого. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.01.2025 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного та цивільного процесуального законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача на утриманні перебуває ще одна дитина, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини -\~\~ [PERSON] , 2010 року народження, та суперечитиме її інтересам. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно із частиною другою\~статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доводи позивача, щодо наявності у відповідача у власності декілька об`єктів нерухомого майна, які вона використовує для отримання прибутку, та те, що він поніс додаткові витрати на дитину, оплативши лікування у стоматолога, суд не бере до уваги, оскільки дані обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягується з позивача. Доводи позивача щодо витрат на своє лікування, тобто зміну стану здоров`я не підтверджено належними доказами. Враховуючи вищевикладене,\~суд,\~встановивши всі\~фактичні обставини\~справи та\~дослідивши зібрані\~у справі\~докази,\~приходить до\~висновку про\~відсутність \~підстав для\~зменшення розміру\~аліментів,\~оскільки доводи\~позивача про\~правові підстави\~для зміни\~розміру аліментів\~шляхом його\~зменшення до\~1/6\~частини доходів\~позивача \~не знайшли\~свого підтвердження\~під час\~судового розгляду,\~позивач не\~надав суду\~належних доказів,\~які б\~давали підстави\~для зміни\~розміру аліментів\~шляхом їх\~зменшення,\~позивачем не\~підтверджено погіршення\~його майнового\~стану,\~а наявність\~другої дитини\~на утриманні\~позивача,\~не є\~безумовною підставою\~для зменшення\~розміру аліментів,\~у зв`язку\~з чим\~у задоволенні\~позову слід\~відмовити. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed