Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить: -\~Встановити факт\~належності померлому [INFO] [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , складеного та посвідченого 22 листопада 1996 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О, зареєстрованим в реєстрі за № 7246. - Визнати право власності за [PERSON] у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] - Визнати право власності за Позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, а саме на будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовані наступним.\~Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] .Після смерті спадкодавця залишилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. була відкрита спадкова справа. 15 лютого 2024 року нотаріусом було винесено дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , так як при перевірці документів нотаріусом було виявлено розбіжності літер у прізвищі спадкодавця, а саме: у свідоцтві про смерть померлого зазначено прізвище- " [PERSON] ", а у договорі купівлі-продажу квартири -" [PERSON] "; а також постанова про відмову нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , на підставі відсутності правовстановлюючого документа на зазначене майно. Станом на теперішній час, вказані розбіжності у прізвищі спадкодавця та відсутність правовстановлюючого документа на майно, позбавляють права Позивача отримати свідоцтво про спадщину за законом. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звичайному нотаріальному порядку, вона звернулась до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Ухвалою Красноармійського міськрайонного\~суду Донецької\~області від 22.07.2024 року порушено справу за позовною заявою [PERSON] , між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Рішенням Вищої ради\~правосуддя № 74 від 29.08.2024 територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 16 грудня 2024 року в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцової А.С. було передано вищезазначену цивільну справу. Ухвалою судді Заводського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області Кузнєцової\~А.С прийнято справу до свого провадження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.03.2025 року в якості третіх осіб було залучено [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Заводського районного\~суду міста\~Кам`янського від 02.06.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] , про дату,час проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.128,130 ЦПК України, від представника позивача, адвоката Таранченко Ю.В., в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, надано заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримано. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України, не подано, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано, просять ухвалити рішення на розсуд суду. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~місце проживання\~ [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 7). Згідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] була одружена з [PERSON] , шлюб було зареєстровано 15.09.1972 року (відомості підтверджено копією свідоцтва про шлюб, а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками померлого чоловіка позивачки були [PERSON] та [PERSON] . Прізвище чоловіка позивачки зазначено як « [PERSON] » (підтверджено копією свідоцтва про народження а.с.15) Відповідно до копії паспорта та довідки, прізвище чоловіка позивачки українською мовою було зазначено як « [PERSON] » ( копія паспорта, довідки а.с.-9, 10) [PERSON] помер [INFO] (відомості підтверджено копією свідоцтва про смерть, а.с.8 на звороті) Останнім місцем реєстрації спадкодавця [PERSON] , як зазначено в паспорті, в графі прописка, є будинок [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта а.с.9, 10). Відповідно до рішення виконкому Красноармійської міської ради депутатів працюючих, Донецької області від 23.04.1969 року (протокол № 10) було дозволено громадянину [PERSON] - (батьку померлого спадкодавця [PERSON] ) будівництво будинку [ADDRESS] (підтверджено копією рішення а.с. - 21) Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, отриманого [PERSON] , остання отримала у спадок житловий будинок [ADDRESS] (а.с.22 на звороті 23). Відповідно до заповіту, який було складено [PERSON] 17.09.1986 року, остання на випадок смерті заповідала чоловікову позивача, [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] (підтверджено копією заповіту а.с.23 на звороті 24) \~ \~ \~ \~ Відповідно до акту про завершення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння [ADDRESS] , комісією прийнято до сдачі зазначене домоволодіння (підтверджено копією акту а.с.25) Відповідно до листа КП «БТІ» №381/01-02 від 10.11.2022 р., будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Красноармійським міськкомунгоспом м.Красноармійськ від 03.09.1986 р. В КП «БТІ» зареєстровано 11.09.1986 р. у дод.кн.30 за реєстровим №943. (а.с.25 на звороті). 15.02.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Михайленко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 26). Відповідно до\~копії договору\~купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Богатовою І.О. 22.11.1996 року, реєстр.7246, чоловікові позивача належала квартира [ADDRESS] . Прізвище в договорі зазначено як « [PERSON] » (підтверджено копією договору купівлі-продажу а.с 16 на звороті 17). Відповідно до листа КП «БТІ» №382/01-02 від 16.12.2022 р., квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу 22.11.1996 року, реєстр.7246. В КП «БТІ» зареєстровано 11.01.2001 р. у кн.6 за реєстровим №9. (а.с.12). 15.02.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Михайленко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що маються розбіжності у написанні прізвища померлого « [PERSON] » у договорі купівлі-продажу та « [PERSON] » у свідоцтві про смерть (а.с. 14 на звороті). Щодо встановлення\~факту належності\~померлому [INFO] [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири, суд зазначає наступне. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність літер у прізвищі чоловіка позивача, а саме: у паспорті та свідоцтві про смерть померлого зазначено прізвище- " [PERSON] ", а у договорі купівлі-продажу квартири -" [PERSON] ". Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту\~належності\~правовстановлюючого\~документу має\~юридичне\~значення,\~оскільки\~від\~цього факту\~безпосередньо\~породжуються\~юридичні наслідки,\~пов`язані\~з\~реалізацією права\~позивача\~на\~пенсійне забезпечення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності на спадкове майно. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] не скористався наданим статтею 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно листа Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.08.2024 року (наданої на запит суду), після смерті [PERSON] , померлого [INFO] була заведена спадкова справа 15.07.2022 р. №132/2022. Також в 15.07.2022 р. за №280 від 15.07.2022 р. надійшла заява від [PERSON] про відмову від прийняття спадщини та за № 281 від [PERSON] про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. 30.11.2022 року надійшла заява №609 про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] . Заповіти у спадковій справі відсутні (а.с. 42-44). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, отриманого [PERSON] , остання отримала у спадок житловий будинок [ADDRESS] (а.с.22 на звороті 23). Відповідно до заповіту, який було складено [PERSON] 17.09.1986 року, остання на випадок смерті заповідала чоловікову Позивача, [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] (підтверджено копією заповіту а.с.23 на звороті 24) \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Відповідно до\~копії паспорта\~та Інформаційної\~довідки зі\~спадкового реєстру,\~ [PERSON] був\~зареєстрований за\~адресою:[ADDRESS] . За цією ж адресою була зареєстрована, відповідно наявного в матеріалах справи заповіту, [PERSON] (а.с.9, 10, 23 на звороті) У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. З урахуванням вказаного, суд задовольняє вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, а саме на будинок [ADDRESS] . Донецької області та на квартиру [ADDRESS] Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1234, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст.\~13,\~19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved