Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вона є основним квартиронаймачем однієї кімнати в квартирі [ADDRESS] . У вказаній кімнаті зареєстровано місце проживання її синів [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] . [PERSON] у 2013 році переїхав до Автономної Республіки Крим та з того часу у вищезазначеній кімнаті не проживає. Приблизно у 2019 році він вийшов на зв`язок та повідомив, що живе у м. Москва. Відповідач не проживає у вищезазначеній кімнаті, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей у кімнаті немає. Враховуючи вищезазначене, вважає, що відповідач, відсутній без поважних причин за зареєстрованим місцем його проживання понад 10 років, втратив право користування зазначеним житлом. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кімнатою в квартирі [ADDRESS] . 27.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Допитаний як свідок [PERSON] , пояснив суду, що знає [PERSON] - це його сусідка у селі. У неї два сина [PERSON] та [PERSON] . Приблизно у 2012 - 2013 роках [PERSON] з дружиною переїхали до АР Крим. Коли [PERSON] помер, [PERSON] повідомив, що не зможе приїхати, бо живе в м. Москва. Зі слів [PERSON] він (свідок) знав, що [PERSON] поїхав разом з родиною до Криму. Допитана як свідок [PERSON] , пояснила суду, що [PERSON] - це її тітка. Тітка прописана та проживає в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживали її сини [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] одружився та разом з сім`єю переїхав на проживання до АР Криму у 2013 році, а потім до м. Москва. [PERSON] загинув у 2024 році. Вона (свідок) особисто спілкувалась з [PERSON] та він повідомив її, що живе в РФ та не збирається повертатися в Україну. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 11.11.1991 [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення №12013 отримала одну кімнату, площею 18,8 кв.м в квартирі [ADDRESS] , на трьох осіб: [PERSON] - син та [PERSON] - син. [INFO] [PERSON] помер. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до частини другої статті 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. При цьому факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки (статті 71, 72 ЖК України) необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи в житловому приміщенні у зв`язку з її вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України). Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на те, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням за статтею 107 ЖК України. При цьому, слід ураховувати, що доказуванню у цьому разі підлягають обставини, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання. На підтвердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт вибуття відповідача (відповідачів) на постійне місце проживання в інше жиле приміщення відповідно до статті 107 ЖК України. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №161/20415/19. Судом встановлено, що спірна кімната за адресою: [ADDRESS] , є житловим приміщенням, яке отримала у користування [PERSON] для проживання разом з членами своєї сім`ї, в тому числі і відповідачем. Позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, обґрунтовані тим, що він з 2013 року не проживає в спірній квартирі, оскільки виїхав на проживання до іншого населеного пункту за межі України. Суд вважає, що позивачка довела факт вибуття відповідача зі спірного житлового приміщення на постійне місце проживання в інший населений пункт в іншій країні, що підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Аналізуючи надані позивачем докази та свідчення свідків, суд відзначає, що вони містять відомості про те, відповідач свідомо та за власним бажанням разом з членами своєї сім`ї вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, а в спірній кімнаті він не проживає з 2013 року. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а позивач правомірно вимагає визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кімнатою в квартирі [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved