Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

21 березня 2025\~року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям, у якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, завдану залиттям у розмірі 186\~161,74 гривень, моральну шкоду у розмірі 20\~000,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачам 15-ти денний строк для подання відзиву. 28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси клопотання [PERSON] про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у якому заявник просив здійснити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року у задоволенні клопотання відмовлено. 26 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли письмові пояснення [PERSON] . 26 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про долучення доказів. 09 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Тітова Вячеслава Георгійовича надійшли письмові пояснення. 09 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Тітова Вячеслава Георгійовича про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву, у якому заявник просить надати додатковий строк для подання відзиву. Ухвалою від 16 червня 2025 року зазначене клопотання задоволено. 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 16 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП від 25.03.2025 року №419394508, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: - за [PERSON] , у розмірі 1/4 частки; - за [PERSON] у розмірі 3/4 частки (1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2010 року №5-1652, та 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.11.2012 року №7-1584). Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП від 25.03.2025 року №419394576, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] \~ \~ \~ \~03 березня 2025 року комісія у складі майстра дільниці № [NUMBER] КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - Грозова А.Д., слюсара сантехніка дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАСНЬКИЙ» - Куємжи Д.В., майстра з ремонту дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - [PERSON] склали акт про залиття, відповідно до якого, 15 лютого 2025 року в приміщенні квартири [ADDRESS] сталося залиття. При обстеженні виявлено, що в приміщенні квартири [ADDRESS] трапилося залиття в приміщенні кухні, санвузла та в коридорі. Причиною залиття стало протікання сантехнічних приладів мешканців квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Вказано, що при затопленні в квартирі [ADDRESS] пошкоджена стеля та стіни в кухні, санвузлі та коридорі, пошкоджена електропроводка. \~ \~ \~ \~Зазначений акт було підписано членами комісії та затверджений начальником дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що він не містить істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність з огляду на наступне. Так, у акті зазначена дата його складання «03 березня 2025 року». Акт складений комісією у складі майстра дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - Грозова А.Д., слюсара сантехніка дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАСНЬКИЙ» - Куємжи Д.В., майстра з ремонту дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - Швець В.П. які є представниками організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутріщньобудинкові системи опалення та водопостачання та затверджений відповідною посадовою особою начальником дільниці №3 КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИ» - Молошняк М.М. У відзиві на позовну заяву відповідачка посилається на те, що з вказаного акту не можливо встановити, внаслідок несправності яких сантехнічних приладів відбулося протікання, де вони розташовані, що за протікання сталося тощо. Проте, у акті міститься посилання на адресу квартири, поверх, форма власності з вини власників яких сталося залиття, зокрема, зазначено: «Причиною залиття стало протікання сантехнічних приладів мешканців квартири [ADDRESS] , розташованої поверхом вище». Тобто, в акті чітко вказано, що залиття відбулося внаслідок несправності сантехнічних приладів, що розташовані в квартирі [ADDRESS] . Зі змісту акту вбачається, що була завдана наступна матеріальна шкода у вигляді: пошкодження стел та стін в приміщенні кухні, санвузла та коридору, пошкодження електропроводки. У відзиві на позовну заяву відповідачка посилається на те, що до матеріалів справи долучено шматок труби, з тріщиною, що була вирізана зі стояка, з якого текла вода. Проте, доказів на підтвердження того, що залиття відбулося в у зв`язку із несправністю стояка, а не у зв`язку із несправністю сантехнічного обладнання в квартирі відповідачки надано не було (наприклад, новий акт, висновок експерта, фото та відеозаписи тощо). Більше того, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.». З зазначеної норми вбачається, що в акті повинна бути зазначена чітка причина залиття. При цьому, Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій не зобов`язують комісію конкретизувати таку причину. У постанові Одеського апеляційного суду від 02.04.2024 року у справі №509/548/22 розглядав питання про формальний підхід до оцінки актів залиття, та зазначив про те, що реалізуючи будь-який нормативно-правовий акт, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог. На думку суду, всі ключові вимоги до такого акту - дотримано: вказані дата складання акту, склад комісії, об`єкт обстеження - належна позивачеві квартира, виявлені пошкодження у вигляді пошкодження стел та стін в приміщенні кухні, санвузла та коридору, пошкодження електропроводки, а також чітко зазначено про причину залиття несправність сантехнічних приладів, що розташовані в квартирі [ADDRESS] , розташованої поверхом вище. Також, на підтвердження вини відповідачів у залитті, позивачем було надано висновок експерта будівельно-технічного експертного дослідження №26/2025, складеного 11 березня 2025 року судовим експертом Чорною Юлією Петрівною, де констатовано, що у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження, експертом встановлено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є несправний технічний стан сантехнічних приладів у квартирі [ADDRESS] . При цьому, зі змісту експерта вбачається, що такі висновки були зроблені ним не на підставі акту, а в результаті проведення обстеження. На сторінці 13 висновку зазначено, що 03 березня 2025 року у присутності [PERSON] , представників КП ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» та представника власника квартири [ADDRESS] було проведено обстеження квартири [ADDRESS] . У результаті обстеження експертом виявлено протікання несправних сантехнічних приладів з різьбових з`єднувачів під вмивальником, на підтвердження чого у висновків наявні фото №34-36. Тому, оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що акт відповідає вимогам, встановленим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій та разом із висновком експерту підтверджують вину відповідачок у заподіянні шкоди. Відповідно до виснвоку експерта будівельно-технічного експертного дослідження №26/2025, складеного 11 березня 2025 року судовим експертом Чорною Юлією Петрівною, ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів) які необхідні для усунення пошкоджень, спричинених залиттям квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] складає 186\~161,74 гривень. У висновку експерта зазначено, що його підготовлено для подання до суду. У висновку експерта зазначено, що про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України експерт обізнаний, про що наявний відповідний підпис експерта. У відзиві на позовну заяву відповідачка посилається на те, що надана позивачем оцінка завданої шкоди викликає сумніви та не відповідає дійсності. На підтвердження зазначеного до відзиву було долучено пропозиції щодо ремонту, які пропонуються в інтернеті. Проте, зі змісту зазначених пропозицій вбачається, що вони стосуються виключно послуг, пов`язаних із виконанням ремонтних робіт без урахування витрат на будівельні матеріали. Більше того, відповідачі могли спростувати заявлений розмір заподіяної шкоди, шляхом подання висновку, складеного за їх замовленням. Проте, висновок про розмір завданої шкоди відповідачами не подавався. Клопотання про проведення експертизи не заявлялося. У відзиві на позовну заяві відповідач посилається на те, що з розрахунку ремонтно-будівельних робіт вбачається, що в нього включено інші види послуг. Наприклад, в акті нічого не зазначено про залиття підлоги, а в переліку робіт наявна заміна лінолеуму та плитки. Так, дійсно, в акті залиття відсутня інформація про пошкодження підлоги. Проте, зі змісту висновку експерта, який був складений за результатами візуально-інструментального обстеження квартири [ADDRESS] , вбачається пошкодження плитки у ванній (сторінка звіту №9-10). На сторінці 12-13 висновку наявні фото №30-33, на яких чітко вбачаються сліди від потоків води на стіні та підлозі (під лінолеумом). У постанові Одеського апеляційного суду від 24.02.2025 року у справі №522/12361/22 суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції допустився надмірного формалізму у висновку щодо неналежності Акту обстеження від 23 серпня 2022 року як доказу завдання шкоди позивачу затіканням води у його квартиру з квартири відповідача через неналежний стан комунікацій у квартирі відповідача. Факт залиття квартири [PERSON] водою з квартири поверхом вище мав місце, для фіксації цього факту [PERSON] звернувся до КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», де створили комісію, яка здійснила огляд квартир, зафіксувала наслідки залиття, встановила причини залиття тощо. Надмірний формалізм у підході до форми та змісту складеного комісією КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» Акту обстеження від 23 серпня 2022 року не сприяє завданням цивільного судочинства по розгляду справ з метою захисту порушених прав особи, яка звернулась до суду. Тому, суд вважає, що посилання відповідачки на відсутність в акті про залиття наслідків залиття у вигляді пошкодження підлоги є проявом надмірного формалізму та спрямоване виключно на її ухилення від цивільно-правової відповідальності. Фактично підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Враховуючи те, що вина відповідачів у вчиненні цивільного правопорушення доведена, а розмір шкоди, що був ними завданий підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок залиття. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. У позовній заяві відповідач просить стягнути з відповідачок 20\~000,00 гривень в якості моральної шкоди. Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. У позовній заяві позивач зазначає про те, що моральна шкода в даному випадку пов`язана не лише псуванням майна внаслідок залиття. Вказує, що він купив вказаний об`єкт нерухомого майна за 9 днів до залиття. Вказує, що на момент покупки квартири вона була повністю відремонтована та готова до проживання. Посилається на те, що він спеціально купляв її з готовим ремонтом, щоб не витрачати час на ремонтні роботи та відразу почати користуватися нею. Проте, замість того щоб спокійно користуватися житлом, позивач вимушений проводити ремонт, робити зусилля щодо отримання компенсації за завдану шкоду. Ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди, суд має виходити з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має враховувати засади розумності, виваженості та справедливості. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Тому, враховуючи характер правопорушення, відсутність глибоких фізичних та душевних страждань, часткове погіршення якості життя позивача, суд вважає, що 1\~000,00 гривень є тією сумою, яка у повній відшкодує завдану шкоду, буде розумною, виваженою та справедливою. Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно копії квитанції від 30.03.2025 року №5823-8524-2911-7375, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 2 061,61 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову 206\~161,74 гривень. Розмір задоволених позовних вимог 187\~161,74 гривень. Питома вага 0,902 (187\~161,74/206 161,74). Судовий збір 1\~859,57 гривень (2\~061,61*0,902). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка була б пропорційна задоволеним позовним вимогам та яка підлягає стягненню з відповідачів становить 1 859,57 гривень. Щодо витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд зазначає наступне. На підтвердження завданої шкоди, позивачем було подано до суду висновок експерта, який був врахований судом під час ухвалення рішення по справі. Згідно копії платіжної інструкції від 9371-7396-1949-6559, позивачем було сплачено на користь ФОП [PERSON] грошову суму у розмірі 7\~000,00 гривень в якості оплати за проведення будівельно-технічного експертного дослідження згідно договору від 03.03.2025 року №04-25. Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 133 ЦПК України). Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи. Постанова КЦС ВС від 20.07.2022 у справі № 524/710/21 містила висновок про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. ВП ВС відступила від правового висновку КАС ВС та КЦС ВС щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи, визначивши, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Так, відповідно до Постанови ВП ВС від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, у випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 101 КАС України, стаття 98 ГПК України, стаття 102 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права. Враховуючи те, що суд врахував висновок експерта як доказ у справі задля визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, існують підстави для вирішення питання про відшкодування витрат на проведення експертизу. Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону). Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: - витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; - висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; - у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; - при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову 206\~161,74 гривень. Розмір задоволених позовних вимог 187\~161,74 гривень. Питома вага 0,902 (187\~161,74/206 161,74). Розмір витрат на проведення експертизи 6\~314,00 гривень (7 000*0,902). Тому, враховуючи те, що вартість складання звіту підтверджується наявними та допустимими доказами по справі, беручи до уваги той факт, що звіт був використаний судом для визначення розміру завданої шкоди та той факт, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на проведення експертизи у розмірі 6 314,00 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: partial