Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

25 червня 2025 року адвокат Кірносов О.О. в інтересах [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 015197, виданого на ім`я « [PERSON] ». Заяву мотивує тим, що батькові заявниці [PERSON] , що помер [INFO] , на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4895 га, яка надана їй на підставі рішення Льотничівської сільської ради народних депутатів від 03 лютого 1994 року № 18/94. Заявниця є спадкоємицею щодо майна померлого батька, проте оформити спадщину не може через помилку у написанні прізвища батька у державному акті. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримав у повному обсязі, просить її задовольнити. Від заінтересованої особи Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області також надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення даного факту безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника - право на отримання пенсії по віку. У відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відтак, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 015197, виданого на ім`я « [PERSON] », йому належала земельна ділянка загальною площею 0, 4895 га на території села Льотниче Володимирського району Волинської області для ведення особистого підсобного господарства. Копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] підтверджується, шо заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується про те, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 березня 2025 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] . За життя [PERSON] усе своє майно на випадок його смерті заповів своїй дочці [PERSON] , що також підтверджено у справі копією заповіту від 26 червня 2015 року. Згідно повідомлення Володимирської державної нотаріальної контори № 602/01-16 від 18 червня 2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через розбіжності у написанні прізвища батька у правовстановлюючому документів державному акті та паспортних даних батька, запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа для оформлення спадщини. Помилка у написанні прізвища батька заявниці у вказаному державному акті створює перешкоди їй в успадкуванні земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність захисту права заявника шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст.294 ЦПК України).

Outcome: approved