Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

10 червня 2025 року представниця позивача [PERSON] - адвокат Сидоренко Тетяна Юріївна звернулася від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просила суд: 1) стягнути з [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.10.2023, на користь потерпілого [PERSON] у розмірі 41705,70 грн; витрати на проведення судово транспортно - товарознавчого дослідження (експертизи) у розмірі 2500,00 грн; витрати на правничу допомогу - 10000,00 грн; моральну шкоду - 5000,00 грн; сплачений судовий збір - 968,96 грн; 2) стягнені кошти з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] зарахувати на рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] , який належить [PERSON] . Процесуальні дії/рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 18 серпня 2025 року (а.с. 44-47). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . 18.07.2025 представницею позивача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про долучення до матеріалів справи докази направлення позовної заяви з додатками третій особі (а.с. 53). 15 серпня 2025 року представницею позивача - адвокатом Сидоренко Т.Ю. через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про відмову у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 70-71), до якого було додано скріншот екрану телефону з повідомленнями (а.с. 75) та запис телефонного дзвінка (а.с. 76). Протокольною ухвалою суду від 18.08.2025 відкладено розгляд справи до 04.09.2025 для надання можливості сторонам мирно врегулювати спір (а.с. 77). Протокольною ухвалою суду від 04.09.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.09.2025 до 09.00 години для надання можливості стороні позивача надати суду докази неотримання регламентної виплати з МТ СБУ (а.с. 87-89). 22.09.2025 від представниці позивача надійшли додаткові докази (а.с. 102-111). У судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представниця позивача категорично заперечувала проти розстрочення рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у тому числі у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 50) та довідки про причини повернення судових повісток з підстав відсутності адресата за місцем проживання (а.с. 83, 98), про причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав. Представниця відповідача - адвокат Ядрова Леся Олександрівна у судовому засіданні 23.09.2025 повідомила, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме у частині пред`явлених до нього вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41705,70 грн, моральну шкоду - у розмірі 1000,00 грн та просила зменшити суму до стягнення витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася судом про місце, дату та час судового розгляду справи (а.с. 51, 100). Будь-яких заяв, клопотань, пояснень не подала. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 5-8) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.10.2023 о 15:47 год. у м. Кременчуці по проспекту Свободи, буд. 2/7, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , проїхав на забороняючий сигнал світлофора (червоний) та скоїв зіткнення з автомобілем Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався зі сторони вул. Лікаря Богаєвського та виїхав на проспект Свободи, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.8.7.3 (е) ПДР України за що передбачено відповідальність ст.124 КУпАП. [PERSON] є володільцем автомобіля Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно з висновком судового експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження у ДТП, становить 41705,70 грн. 13.11.2023 постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 537/4737/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. У судовому засіданні [PERSON] вину визнав. Ні на момент ДТП, ні у судовому засіданні [PERSON] інформацію щодо наявності страхового полісу не надав. Пізніше виявилося, що у [PERSON] на момент ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачу також невідомо, чи звертався [PERSON] до МТСБУ з метою повідомлення про настання ДТП. У листопаді позивач надав всі документи попередньому адвокату, але через велике навантаження у справах, термін для подання позову про відшкодування шкоди ним до МТСБУ було пропущено. Звернутися за юридичною допомогою одночасно до іншого адвоката позивач не мав фінансової можливості та не знав, що існують строки давності для подання позову до МТСБУ, також відсутні були кошти на ремонт автомобіля, через що останній не ремонтувався. Внаслідок ДТП було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] . За ствердженням представниці позивача [PERSON] не було відшкодовано матеріальні збитки, понесені позивачем при ремонті автомобіля, які зазнав [PERSON] внаслідок проведення відновлювального ремонту автомобіля. Матеріальна шкода не відшкодована станом на дату звернення до суду з позовною заявою. Окрім цього, представниця позивача зазначала, що позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних, душевних стражданнях та переживаннях, зумовлених пошкодженням рухомого майна (автомобіля), що перебував у користуванні позивача (перебуває), неможливістю використання такого майна до його повного відновлення (ремонту), необхідністю вжиття додаткових дій та заходів з метою відновлення свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до суду із позовом через протиправну поведінку відповідача та відмовою у відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок вчинення щодо нього адміністративного правопорушення, ремонту пошкодженого майна, що змінило звичний для позивача уклад життя. [PERSON] визнав свою вину у скоєнні ДТП, але жодного разу з його боку ніяких пропозицій допомоги у вирішенні питання щодо ремонту автомобіля не надходило. При цьому сам відповідач знав, що його автомобіль не застрахований. Позивач вимушений був здійснювати самостійно дії для відновлення свого порушеного права. Натомість з 2023 року відповідач відмовляється виплатити матеріальний збиток, чим спричинив душевні страждання, стрес, переживання, оскільки протягом тривалого часу позивачу довелося самостійно шукати кошти на ремонт автомобіля, через що довгий час він не міг вночі спокійно спати, став знервованим. Порушилися нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. І до того суворий сімейний бюджет довелося спрямовувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися. Представниця позивача зазначала, що позивач знаходився у шлюбі та на момент ДТП мав постійні сварки у сімейних стосунках, його дружина перестала проживати разом з ним та сином. Вимушений був сам одноосібно виховувати сина, що підтверджено судовим рішенням про розірвання шлюбу та встановлення факту залишення на утриманні сина позивачу. Через пошкодження автомобіля позивач не мав можливості користуватися ним, при цьому був змушений купувати та забезпечувати якісним харчуванням, вітамінами сина, брати участь у його активному шкільному житті. У відсутність автомобіля змінився звичний спосіб його життя, звички, а відтак і були порушені його актуальні життєві плани. Весь час позивач нервував, втратив психологічну рівновагу, внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях, у витрачанні дорогоцінного часу, у додаткових зусиллях, які вимушений був докладати для відновлення свого порушеного права. При нормативному обґрунтуванні позову представниця позивача посилалася на статтю 55 Конституції України, статті 22, 386, 396, 398, 1166-1167, 1187-1188 ЦК України, статті 4, 15, 76, 77, 102 ЦПК України, правові висновки Верховного Суду України у справі № 200/21325/15-ц (постанова від 07 листопада 2018 року), у справі № 147/66/17 (постанова від 14 грудня 2021 року), у справі № 597/1070/15-ц (постанова від 06 червня 2018), у справі № 147/66/17 (постанова від 14 грудня 2021 року). Позиція відповідача Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив. Представниця відповідача - адвокат Ядрова Леся Олександрівна у судовому засіданні 23.09.2025 повідомила. що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме у частині пред`явлених до нього вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41705,70 грн, моральну шкоду - у розмірі 1000,00 грн та просила зменшити суму до стягнення витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. Уважала, що спір виник частково й через несумлінну та недобросовісну поведінку позивача, який відмовився від отримання відшкодування матеріальних збитків частинами у добровільному порядку, до МТСБУ протягом річного строку не звернувся, не погодився на мирне врегулювання спору. При ухваленні рішення просила врахувати, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей, намагався мирно врегулювати спір та здійснити відшкодування частинами, має щомісячний дохід у розмірі 4000,00 грн та виплат за оренду паїв. Як наслідок, просила суд розстрочити виконання рішення суду на рік. Позиція третьої особи [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, про що свідчить додана до позовної заяви копія її заяви від 05.06.2025 (а.с. 33). Фактичні обставини справи, встановлені судом Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2023 року по справі № 537/4737/23 визнано винуватим [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу (а.с. 9). Під час розгляду справи № 537/4737/23 судом було встановлено, що 16 жовтня 2023 року о 15 годині 47 хвилин в м. Кременчуці по проспекту Свободи, будинок 2/7, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , проїхав на забороняючий сигнал світлофора (червоний) та скоїв зіткнення з автомобілем Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався зі сторони вулиці Лікаря Богаєвського та виїхав на проспект Свободи, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта від 27.10.2023 № 165 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, виконаного судовим експертом [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталась 16.10.2023, складає 41705,70 грн (а.с. 10-18). Регламентні виплати Моторним (транспортним) страховим бюро України не здійснювалися (а.с. 106). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вбачається, що власником автомобіля марки Peugeot 107, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.20-21). Транспортний засіб Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , на час події дорожньо-транспортної пригоди 16.10.2023 мав страховий поліс, цивільно-правова відповідальність власника авто була застрахована (а.с. 22-23, 65-66). З витягу з мобільного застосунку «Дія» вбачається, що [PERSON] 18.11.2000 видавалося посвідчення водія серії [NUMBER] (а.с. 27-28). Відповідно до копії рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23.08.2024 по справі № 725/6171/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.09.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 809, розірвано (а.с. 31-32). З цього ж рішення суду вбачається, що неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом із батьком [PERSON] , на його самостійному вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісність характерів, припинення шлюбних відносин. Згідно з копією заяви [PERSON] , наданої позивачем до позовної заяви, [PERSON] з 2022 року передала транспортний засіб автомобіль Peugeot 107, державний номерний знак [NUMBER] , у постійне володіння та користування [PERSON] (а.с. 33). У цій же заяві [PERSON] зазначила, що всі витрати щодо ремонтних робіт для відновлення автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди 16.10.2023 було понесено саме [PERSON] . З фото екрану мобільного телефону, наданого представницею позивача, вбачається, що представницею відповідача здійснювались заходи мирного врегулюванню спору (а.с. 75). Відповідно до запису телефонної розмови, наданого представницею позивача, представниця відповідача [PERSON] - адвокат Ядрова Леся Олександрівна телефонувала до представниці позивача та зазначала, що відповідач готовий мирно врегулювати спір та сплатити за пошкодження (а.с. 76). Представниця відповідача - адвокат Ядрова Л.О. у судовому засідання підтвердила спроби з боку відповідача мирно врегулювати спір та відшкодувати матеріальну шкоду частинами. Домовленості не було досягнуто. Застосовані судом норми права Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України (ЦКУ) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За статтею 23 ЦКУ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Згідно зі ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ч. 1 ст. 1167 ЦКУ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦКУ джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів... Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено: шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1194 ЦК України). Відповідно до підпункту ґ пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР або Правила дорожнього руху), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону (п. 21.1). При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3). У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п. 21.4). МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4). У відповідності до положень частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля під керуванням позивача [PERSON] . Винуватим у порушенні Правил дорожнього руху (пп. «е» п. 8.7.3) визнаний [PERSON] . Такі обставини встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, та є обов`язковою у відповідності до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України для суду, що розглядає дану справу про правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено постанову. У результаті ДТП транспортний засіб під керуванням потерпілого [PERSON] було пошкоджено, а потерпілому, відповідно, завдано матеріальних збитків. Розмір завданих збитків підтверджується висновком експерта та становить 41705,70 грн. Розмір завданих у результаті ДТП матеріальних збитків відповідачем визнано. Отже своїми протиправними діями, що полягають у порушенні п. 8.7.3 (е) ПДР, відповідач [PERSON] завдав матеріальні збитки потерпілому [PERSON] на суму 41705,70 грн. Відповідачем не надано доказів наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Регламенті виплати МТСБУ у порядку, встановленому ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не проводилися. Таких доказів матеріали справи не містять. Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), однак не звільняє від відповідальності винуватця ДТП. Доказів добровільної сплати завданої шкоди позивачу відповідач до суду також не надав. У даній справі позивачем доведено наявність усіх обов`язкових елементів для відшкодування шкоди відповідачем, а саме наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки відповідача як заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Доведено належними та достатніми доказами, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, та доведено безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та заподіянням шкоди. Водночас відповідач визнав вину у заподіянні шкоди. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому необхідності зазначення таких відомостей як номер чи вид рахунку позивача, на який слід здійснити зарахування стягнутих з відповідача коштів, назви банківської установи (про що просив позивач у позовній заяві) ст. 265 ЦПК не встановлює. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Такі відомості як номер, вид рахунку, назва банківської установи та її МФО не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних заявах стягувача до органу виконавчої служби, а не у резолютивній частині рішення. Тому суд у резолютивній частині рішення не зазначає реквізити банківських рахунків позивача. Щодо моральної шкоди Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Позивач просив загалом стягнути з відповідача 5000,00 грн, обґрунтовуючи це зокрема тим, що зазначені вище події, а також поведінка відповідача, яка полягає у невиплаті в добровільному порядку матеріальних збитків, додало йому ще більше моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його автомобіля і вимагало додаткових зусиль та витрат для відновлення його порушеного права в результаті ДТП. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права. Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано, що ДТП та пошкодження транспортного засобу, у результаті чого позивач не міг користуватися автомобілем та змушений був вживати заходів щодо його ремонту та відновлення, відсутності з боку відповідача активних дій, спрямованих на добровільне залагодження конфлікту та відшкодування шкоди, беззаперечно могло вплинути на моральний стан позивача, позивач міг отримати нервовий стрес, що могло призвести до душевних страждань.

Outcome: approved