Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його баби по лінії матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Причину пропуску строку для прийняття спадщини вважає поважною, вказуючи, що не звертався до нотаріальної контори через наявність спадкоємця за заповітом - його матері [PERSON] . Однак [INFO] остання померла, так і не встигнувши прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] .. Крім того, починаючи з 2006 року і до цього часу, тобто на момент смерті баби і мами, він працював і працює моряком та безперервно перебуває за межами України у відрядженнях. В зв`язку з цим позивач, як спадкоємець за законом, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллінівського міського управління юстиції Одеської області. За час свого життя, а саме 07 квітня 1995 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Разом з тим, спадкоємиця за заповітом спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у встановленому порядку не прийняла. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про наявність спадкоємців, які мали право на обов`язкову частку у спадщині. Ці обставини підтверджуються у змісті листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №582/01-16 від 17.09.2025 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 28.12.2018 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. З листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №582/01-16 від 17.09.2025 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлої [INFO] та після смерті [PERSON] померлої [INFO] не заводилась та спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Позивач є онуком померлої [PERSON] та відповідно єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.08.1987 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.08.1957 року, копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00050105482 та №00050108609 від 18.03.2025 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, оскільки вважав, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , прийняла його мати [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved