Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 16.04.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь кредитну заборгованість у загальному розмірі 165\~597,65\~грн. та судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу (а.с.\~7). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Руденко\~К.В. (довіреність від 26.02.2024, а.с.\~56, 70) у позовній заяві зазначив, що Відповідачем 05.04.2024 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №\~4532987 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») в електронній формі. За умовами цього Договору Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 22\~500,00\~грн. строком на 360\~днів, проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами Договору. У подальшому названий кредитор відступив право вимоги за цим договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 165\~597,65\~грн. (а.с.\~1-8), що включає в себе: \~22\~499,99\~грн. заборгованості за кредитом; \~131\~847,66\~грн. заборгованості за нарахованими процентами; \~11\~250,00\~грн. заборгованості за штрафом. Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження (а.с.\~19). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 18.04.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, за клопотанням Позивача витребувано у Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») письмові докази, призначено підготовче судове засідання на 20.05.2025 (а.с.\~76-78), відкладене через неявку Відповідача на 10.06.2025. Ухвалою суду від 10.06.2025 справу призначено до судового розгляду на 29.07.2025, знято з розгляду через тимчасову непрацездатність судді (а.с.\~123-125) й надалі призначено до розгляду на 03.09.2025, відкладено на 23.09.2025 через неявку Відповідача. Представник Позивача в усі судові засідання не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.\~107, 108, 119, 121, 122), а також довідками про доставку електронного документа (а.с.\~84, 85, 87, 88, 129, 135); до суду 08.06.2025 подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача у всіх судових засіданнях (а.с.\~110). Відповідач у підготовчі судові засідання та судові засідання з розгляду справи по суті, зокрема 03.09.2025 і 23.09.2025 не з`являвся, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями (а.с.\~91, 109, 120, 130, 136); відзиву на позовну заяву, а так само клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»» є фінансовою установою, до видів діяльності віднесено кредитування, що підтверджено, зокрема, копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~38), витягу із Державного реєстру фінансових установ (а.с.\~39), статуту (а.с.\~40-43). Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в особі директора Пшеничного\~А.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 05.04.2024 через веб-сайт (мобільний застосунок) названого Товариства (www.credit7.ua) був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~4532987 (далі Кредитний договір), копія якого долучена до позовної заяви (а.с.\~12-21). Цей Договір підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «69909»; ідентифікуючі Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, номери мобільного телефону, адреси електронної пошти, реквізити належного йому платіжного засобу (номеру банківської карти) для перерахування коштів, контактні дані третьої особи його інший номер телефону) наведено в розділі\~10 Договору «Реквізити та підписи сторін» (а.с.\~21). За умовами названого вище Кредитного договору Кредитодавець надав Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у кредит у розмірі 22\~500\~грн. (пункт\~1.2); строк кредитування 360\~днів (пункт\~1.3); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30\~днів (пункт\~1.3); стандартна процентна ставка 2,50\~% за кожен день (підпункт\~1.4.1); знижена процентна ставка 0,50\~% за кожен день (підпункт\~1.4.2), що застосовується за умови, якщо клієнт до 04.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Більш детальна інформація наведена у Додатках №\~1 і №\~2 до Кредитного договору (а.с.\~22-23), в яких викладено відповідно Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки і Інформаційне повідомлення Позичальника (Відповідача), зокрема з підтвердженням його анкетних даних, наведених у Кредитному договорі, що підписані Відповідачем із застосуванням згаданого вище одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) «69909», а також у Паспорті споживчого кредиту (а.с.\~24-26), так само підписаного Відповідачем із застосуванням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) «50505». Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві у визначеному Кредитним договором розмірі (22\~500,00\~грн.) підтверджується, крім доданої до позовної заяви інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 27.12.2024 вих. №\~1-2712 щодо перерахування коштів у розмірі 22\~500,00\~грн. 05.04.2024 о 20:52:09 на банківську картку [NUMBER] (а.с.\~27), а також витребуваною за клопотанням Позивача ухвалою суду від 18.04.2025 інформацією АТ «Ощадбанк», в тому числі розміщеною на диску, щодо руху коштів за період з 05.04.2024 до 10.04.2024 по банківському рахунку, до якого емітовано банківську платіжну картку №\~ [NUMBER] та який відкрито на рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в установі АТ «Ощадбанк» (а.с.\~92-101). Надалі між Позивачем ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 24.12.2024 було укладено Договір факторингу №\~24/12/2024 (а.с.\~44-48), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Кредитним договором, що підтверджено, зокрема, копією витягу з реєстру боржників (а.с.\~52, 53). Відповідач лише один раз здійснив платіж на погашення кредитної заборгованості, а саме: 02.05.2024 у розмірі 3\~150,00\~грн., з яких на погашення заборгованості за «тілом» кредиту зараховано 0,01\~грн. (01\~коп.) і за відсотками 3\~150\~грн., що дозволило застосувати до 04.05.2024 знижена процентна ставка 0,50\~% (112,5\~грн.) за кожен день користування кредитом згідно з підпунктом\~1.4.2 Кредитного договору, надалі з 05.05.2024 нараховувались відсотки за стандартною процентною ставкою 2,5\~% (562,49\~грн.), як це передбачено умовами Договору (підпункт\~1.4.1), до 24.12.2024 до дня відступлення права вимоги Позивачеві згідно із згаданим вище Договором факторингу №\~24/12/2024, що в межах строку 360-денного строку кредитування (пункт\~1.3 Кредитного договору). Наведено підтверджено копією Розрахунку заборгованості за станом на 24.12.2024 (а.с.\~28-33). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості згідно з умовами зазначеного Кредитного договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшло право вимоги, заборгованість у загальному розмірі 154\~347,65\~грн., що включає в себе: \~22\~499,99\~грн. заборгованості за «тілом» кредитом; \~131\~847,66\~грн. заборгованості за нарахованими процентами. Крім того, Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Відповідача штрафу за невиконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором у розмірі 11\~250,00\~грн. з посиланням на Закон України «Про споживче кредитування» як такий, що є спеціальним у даних правовідносинах, а тому, на думку Позивача, підлягають сплаті Відповідачем. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом і за нарахованими відсотками за Кредитним договором не викликає у суду сумніву з огляду на наведені Позивачем розрахунки, що відповідають умовам цього Договору, та не заперечувалось Відповідачем, який, як наводилось вище, отримав копії всіх процесуальних документів суду, проте відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавав, ходом розгляду справи не цікавився. Відповідно до положень статті\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ухвалі суду від 18.04.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~78). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо ж сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі №\~671/1832/20). Також суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах 16.09.2020 у справі №\~200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14, від 17.12.2020 у справі №\~278/2177/15, від 30.11.2022 у справі №\~214/6975/15). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт\~3 частини першої статті\~611 ЦК України). Відповідно до положень статті\~549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пеня неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, 17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 №\~2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом\~18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею\~625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічні зміни було внесено названим Законом до розділу\~IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (на який посилається Позивач на обґрунтування наявності підстав для стягнення нарахованого первісним кредитором штрафу з Відповідача), доповнивши цей розділ пунктом\~61, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється,\~зокрема,\~від обов`язку\~сплати кредитодавцю\~неустойки (штрафу,\~пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті\~10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф,\~пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Отже, наведені законодавчі приписи стосуються правовідносин, що виникли з договору позики та/або кредитного договору, включно із споживчим кредитуванням, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомо, що Указом Президента України від 24.02.2022 №\~64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30\~год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався й діє дотепер. З огляду на це та враховуючи, що Відповідачу було нараховано щтраф за договором, укладеними 05.04.2024 №\~4532987 що, відповідно, підлягав виконанню у період дії воєнного стану, тому такі кошти підлягають списанню на підставі імперативних вимог пункту\~18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та пункту\~61 розділу\~IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 11\~250,00\~грн. не підлягають задоволенню. Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за основним зобов`язанням і процентами відповідає визначеним Кредитним договором умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову частково, оскільки у стягненні заявленої суми штрафу слід відмовити. За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Відтак, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову і стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»» заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.04.2024 №\~4532987 у загальному розмірі 154\~347,65\~грн. (22\~499,99\~грн. за основним зобов`язанням + 131\~847,66\~грн. відсотків); у задоволенні іншої частини позовних вимог (щодо штрафу у розмірі 11\~250,00\~грн.) слід відмовити. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~3 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (93,21\~%). Вирішуючи питання щодо стягнення з Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №\~826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №\~755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду виділила критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)\~їх дійсність; 2)\~необхідність; 3)\~розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому зауважено, що із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №\~904/4507/18). Згідно з частинами третьою, четвертою статті\~137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі №\~547/581/21 констатував, що положення частин п`ятої, шостої статті\~137 ЦПК України дає право суду, лише за клопотанням іншої сторони, лише зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладено на сторону, яка заявила таке клопотання, а не на суд. За приписами статті\~13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Наведені вище висновки є релевантними на сьогодні і викладені також у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №\~361/10208/23. Так, Позивач на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00\~грн. надав суду копію відповідного договору про надання правничої допомоги від 02.08.2024 №\~02/08/2024, укладеного між Позивачем та адвокатом, фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.\~54-55), акт прийому-передачі наданих послуг №\~44 та витяг з реєстру №\~1 від 03.02.2025 найменуванням та вартості наданої послуги, в якому наведено розрахунок (складові) вартості таких послуг, що загалом складають 10\~000,00\~грн. та платіжна інструкція, яким підтверджується оплата Позивачем послуг адвоката (а.с.\~58-60). Також надано передбачені законом докази на підтвердження права [PERSON] здійснювати адвокатську діяльність та представництво Позивача (а.с.\~57, 56). Відповідач [PERSON] відзиву із запереченням позовних вимог, зокрема й заявлених судових витрат, суду не подавав, питання щодо неспівмірності заявлених Позивачем до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не порушував. Отже, з урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судові витрати, понесені останнім, у розмірі 11\~578,92\~грн., що включають витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (93,21\~%). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті\~247 ЦПК України). Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті\~259 ЦПК України строк у перший робочий день з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 25.09.2025 до 10.10.2025 включно та згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial