Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , заінтересована особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про тлумачення заповіту. Відповідно до позовної заяви, [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачки. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, згідно з яким заповіла позивачці земельну ділянку площею 6.63 га, розташовану на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та на підставі заяви позивачки [PERSON] приватним нотаріусом Курако К.Л. була відкрила спадкова справа. При вивчення документів нотаріусом було встановлено, що ділянку померла [PERSON] заповіла « [PERSON] », однак ім`я позивачки « [PERSON] ». Виправити допущену помилку в позасудовому порядку не є можливим через смерть заповідача, тому єдиним способом є звернення до суду, крім того нотаріус порекомендував здійснити тлумачення заповіту. Отже, позивачка вважає, що розбіжності в написанні її імені у вказаному заповіті, є опискою. На підставі викладеного позивачка просить суд: витлумачити зміст заповіту, посвідченого 25.11.2009 року секретарем виконавчого комітету Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Каретко В.С., зареєстрованого в реєстрі за №51, зазначивши про те, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що народилась [INFO] в с. Понятівка Роздільнянського району Одеської області, на випадок смерті робить таке розпорядження: земельний пай площею 6,63 га, який належить на підставі державного акту серії ЯЖ №300869, розташований на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, заповідає [PERSON] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.04.2025 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Також, задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Курако К.Л. спадкову справу №51/2022 заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відповідно до\~свідоцтва про\~смерть серії\~ [NUMBER] виданого Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 189. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С. Каретко, згідно з яким заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 6.63 га. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 300869, [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,63 га, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Відповідно до листа старости Кошарського старостинського округу №45 від 04.03.2025 року вбачається, що в архівному реєстрі нотаріальних дій Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області присутній запис про реєстрацію заповіту [PERSON] , [INFO] від 25.11.2009 року на ім`я [PERSON] за номером у реєстрі 51, відмітки про скасування або зміну заповіту відсутні. В архіві справ Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області зберігся лише другий примірник заповіту, без будь яких копій паспорту та РНОКПП заповідача та особи на ім`я якої складено заповіт. Відповідно до письмових показів [PERSON] від 14.05.2024 року, які засвідчені старостою Кошарського старостинського округу Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області вбачається, що будучи секретарем виконавчого комітету Кошарської сільської ради, вона посвідчила заповіт 25.11.2009 року, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , заповідала земельний пай, площею 6,63 га, який належав їй на підставі державного акту серії ЯЖ № 300869, який розташований на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області « [PERSON] ». При складанні заповіту нею було допущено помилку в написанні імені спадкоємця, оскільки дійсне ім`я « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Відповідно до листа приватного нотаріуса Курако К.Л. від 10.03.2023 року № 85/02-14 вбачається, що приватним нотаріусом при вивченні документів було встановлено, що ділянку померла [PERSON] заповіла « [PERSON] », однак ім`я позивачки « [PERSON] ». Позивачці було рекомендовано звернутись до суду для тлумачення заповіту в частині імені спадкоємця за заповітом. При ознайомленні з копією спадкової справи №51/2022, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що ніхто, окрім [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. \~Згідно\~ ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~ Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Стаття 1268 ЦК України «Прийняття спадщини. 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.». Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами справ про спадкування", часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст.\~1233\~ЦК\~України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч. 2 ст.\~213\~ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, однак не змінюючи при цьому його змісту, який складений зі слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту, як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт, оскільки суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті, тобто тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті, а тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, адже це може спотворити волю заповідача. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд вважає, що даний заповіт дійсно викликає питання у спадкоємців і має суперечливий характер, в зв`язку з чим вважає за необхідне уточнити його зміст та витлумачити вказаний заповіт. Так Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення. Тому тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей. Як вбачається зі змісту заповіту, заповідач [PERSON] заповіла належний їй земельний пай площею 6,63 га, який розташований на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] . Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 300869, земельний пай площею 6,63 га, який розташований на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, дійсно належить [PERSON] . Суд вважає, що при складанні тексту заповіту секретарем виконавчого комітету Кошарської сільської ради Каретко В.С. було допущено описку, а саме не правильно вказано ім`я спадкоємця « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Тлумачення заповіту в такий спосіб не змінює його суті та змісту, а також не змінює коло спадкоємців і не викликає в суду будь-яких сумнівів та протиріч стосовно наявності саме у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права.\~Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Судовий збір сплачено позивачем в повному обсязі при зверненні до суду. На підставі ст.213, 1233, 1256 ЦК України,

Outcome: approved