Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулося до суду із даним позовом у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 2857340124 від 28.01.2024 в розмірі 18\~552,40 грн, з яких : 2 000 грн. -\~заборгованість за тілом кредитом; 14 130 грн. -\~заборгованість за відсотками. В обґрунтування позову зазначало, що 28.01.2024 року між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2857340124. Як вбачається із змісту договору позики, разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.10.2022, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. Відповідно до договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 2 000 грн., шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника з використанням платіжної картки № [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.4.3.1, п.1.4.3.2 цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п.1.1.1. тип позики -\~кредит; п.1.1.2. мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; п. 1.2. строк кредиту (строк дії договору) 30 днів; п.1.3.1 дата надання позики 28.01.2024; п.1.3.2 дата повернення позики 27.02.2024; п.1.4.3.1 базова процентна ставка становить 2.5% в день; п.1.4.3.2 знижена процентна ставка 0,4% в день застосовується за Програмою Лояльності; п.4.1, п.4.2. пролонгація договору відбувається з ініціативи позичальника та викладається в додатковій угоді. На дату звернення до суду із позовом, свої зобов`язання за договором позивач виконав, відповідач порушив зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 18\~552,40 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 08.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання про витребування доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив, зазначив, що заяву про розподіл судових витрат позивачем буде подано протягом 5 днів після ухвалення рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, вважається повідомленим належним чином у порядку ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України. Суд, на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. 29.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 27.01.2024 [PERSON] виявив бажання отримати позику у ТОВ «Іннова Фінанс». З цією метою він за допомогою системи BankID НБУ ідентифікувався та верифікувався, зайшов в особистий кабінет на сайті https://finsfera.ua, де заповнив анкету клієнта і вказав суму кредиту 2 000 грн., що підтверджується анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/) від 29.06.2025. Ознайомившись з правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс», [PERSON] погодився з тим, що він одержав від позикодавця всю достовірну та повну інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, та яка може бути необхідна для прийняття рішення стосовно отримання позики. 28.01.2024 [PERSON] отримав від ТОВ «Іннова Фінанс» для ознайомлення у своєму особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту, в якому викладена інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту та який підписав одноразовим ідентифікатором qwxvofuih; а також отримав пропозицію (оферту) ТОВ «Іннова Фінанс» на укладення договору № 2857340124 про надання грошових коштів у позику, що містила умови надання позики. 28.01.2024 року між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2857340124. За п.1.1 договору, позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 2 000 грн., шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Умовами договору визначено: п.1.1.1 тип позики кредит; п.1.1.2. мета отримання кредиту для власних потреб; п.1.1.3. процентна ставка фіксована; п.1.1.4. дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується за програмою лояльності) - 0.4% на день (146% річних); п 1.1.5. процентна ставка позаакційна (базова) 2,5% на день (912,5% річних); п.1.2. строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; п.1.3. орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково; п.1.3.1. дата надання позики 28.01.2024; п.1.3.2. дата повернення позики 27.02.2024; п.4.1. позичальник має право продовжити строк користування позикою; п.4.9. продовження строку користування позикою здіи?снюється за зверненням позичальника в електронніи? формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистии? кабінет позичальника шляхом укладення додатковоі? угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізаціі? позичальником такого права. Договір підписано одноразовим ідентифікатором qe07xvdkj. На підставі договору № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16.05.2023, між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс», ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за відповідну плату зобов`язався здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Відповідно до повідомлення АТ "Райффайзен Банк" від 23.07.2025, банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] ; 28.01.2024 на банківську карту № [NUMBER] перераховано 2 000 UAH, які зараховано [PERSON] 29.01.2024 Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] від 30.06.2025 за договором № 2857340124 від 28.01.2024, [PERSON] нараховувалися проценти в період з 28.01.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2,5% в день в сумі 4 250 грн., в період з 22.04.2024 по 20.08.2024 за ставкою 1,5% в сумі 3 600 грн., в період з 20.08.2024 по 30.06.2025 за ставкою 1% в день в сумі 6 280 грн.. Загальна заборгованість [PERSON] склала 16 130 грн., з яких 2 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 130 грн. заборгованість за процентами. Загальна кількість днів, за які нараховувалися проценти, склала 519 днів. Інших доказів по суті справи суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 11 ЦК України,\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З письмових доказів по справі: договору надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024, підписаного одноразовим ідентифікатором qe07xvdkj; паспорту споживчого кредиту, підписаного одноразовим ідентифікатором qwxvofuih встановлено та відповідачем не спростовано укладення між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] в електронній формі договору надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У частині першій\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір позики, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Повідомленням АТ "Райффайзен Банк" від 23.07.2025 та банківською випискою повністю доведено, що банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] ; 28.01.2024 на банківську карту № [NUMBER] перераховано 2 000 UAH, які зараховано [PERSON] 29.01.2024. Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно частини першої\~статті 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Матеріали справи не містять інформації щодо повернення [PERSON] основної суми позики в розмірі 2 000 грн. ТОВ «Іннова Фінанс», а розрахунок заборгованості підтверджує, що станом на 30.06.2025 тіло кредиту в сумі 2 000 грн. відповідачем не повернуто на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 000 грн. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до\~статті 252 ЦК України,\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України,\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зауважила, що «припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19)…. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі\~статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень\~статті 625 ЦК України». У свою чергу, ТОВ «Іннова Фінанс» не заявляло вимог про стягнення відсотків згідно зі\~статтею 625 ЦК України. Суд зважує на посилання позивача у тексті позовної заяви на пункти 121-123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 стосовно можливості нарахування процентів за користування кредитом до дня фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, проте дане твердження представника позивача жодним чином не спростовує висновків Великої Палати Верховного Суду як викладених у постанові від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, так власне і у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 (пункти 111-112). Більше того, обставини справи № 910/17048/17 не є релевантними до обставин даної справи, оскільки у справі № 910/17048/17 31 березня 2017 року було не днем повернення позики позичальником, а "останнім днем дії кредитної лінії". При цьому термін "останній день дії кредитної лінії" позначає термін, з настанням якого припиняються зобов`язання Банку з надання позичальнику кредиту на умовах цього договору (пункти 119-120 постанови Великої Палати Верховного Суду), відтак позикодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами і після 31 березня 2017 року, що відповідало умовам, узгодженими сторонами договору. Судом встановлено, що відповідно до положень пункту 1.2 та пункту 1.3 укладеного між сторонами, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів, орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 28.01.2024, дата повернення позики 27.02.2024. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 27.02.2024, однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, які нараховано до 30.06.2025\~як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за договором надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024 був пролонгований кредитодавцем, відповідно до розділу 4 договору, згідно якого у пункті 4.2 передбачено, що у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 4.9 даного договору визначено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Отже, враховуючи, що договором надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачу відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень пункту 1.2 цього договору, становлять 2,5% за період з 28.01.2024 по 27.02.2024. Таким чином, твердження позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормах закону і практиці суду касаційної інстанції. Належить зазначити, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту після прострочення виконання грошового зобов`язання нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі, визначеному законом або договором (частина друга\~статті 625 ЦК України). Пунктом 6.5. правил надання грошових коштів у позику передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати неустойку (пеня, штраф) у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день такого користування позикою та/або її частиною, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Між тим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, а саме\~статтею 625 ЦК України,\~позивач не пред`являв. Виходячи із суми позики у розмірі 2 000 грн., узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 2,5% за день, яка застосовується саме протягом 30 днів строку позики (пункти 1.1.5, 1.2 договору), заборгованість відповідача за процентами за договором надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024, за період з 28.01.2024 по 27.02.2024 становить 1 500 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № 2857340124 від 28.01.2024 у розмірі 3 500 грн., з яких: заборгованості за основним боргом 2 000 грн., заборгованість за процентами 1 500 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Згідно з положеннями\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 457 грн. (3 500 грн. задоволених позовних вимог х 2 422,40 грн. сплаченого судового збору / 18 552,40 грн. заявлених позовних вимог). ТОВ «Іннова Фінанс» в позові заявлено, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, протягом 5 днів, позивач подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом з підтвердженням розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу), які має сплатити відповідач. Заяв про розподіл інших судових витрат не надходило.

Outcome: partial