Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

03 липня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №134204, за умовами якого, відповідач отримав кредиту у розмірі 15\~585,00 грн. на строк 112 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 240% річних. Позивач вказує, що за договором факторингу набув право вимоги за цим договором. Позивач зазначає, що станом на 12 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 20 580,07 грн., з яких 14 183,61 грн. заборгованість за основною сумою позики, 5\~696,46 грн. заборгованість за відсотками, 700,00 грн. заборгованість за комісією. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 20 580,07 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, але не подав відзиву на позов, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №134204, за умовами якого, відповідач отримав кредиту у розмірі 15\~585,00 грн. на строк 112 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 240% річних. За договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором. Позивач зазначає, що станом на 12 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 20 580,07 грн., з яких 14 183,61 грн. заборгованість за основною сумою позики, 5\~696,46 грн. заборгованість за відсотками, 700,00 грн. заборгованість за комісією. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Всупереч вищенаведеному, позивач не надав суду будь-яких доказів виконання кредитором умов кредитного договору, а саме доказів видачі кредиту в безготівковій формі на рахунок клієнта (п.2.2.1 Договору). Матеріали справи містять лише сам договір, а також документи, що підтверджують перехід права вимоги до позивача, але будь-яких доказів виконання договору (банківська виписка, платіжне доручення, довідка про перерахування коштів платіжною системою тощо) в матеріалах справи немає. У зв`язку з вищевикладеним, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed