Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників справи. Позивач Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області як орган опіки та піклування, 17.06.2025 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 18.06.2025 року за вх. № 4084, в якій просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно вказаних дітей, а також про стягнення на користь вказаних дітей з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліментів у частці від заробітку - у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дати пред`явлення цієї позовної заяви до вказаного суду, й до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відповідач [PERSON] , який записаний батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вказаними дітьми не опікується, батьківського обов`язку не виконує, не цікавиться життям та здоров`ям вказаних дітей, а тому, у лютому 2024 року вказаних дітей влаштовано до Родинного дому «ЖИВА ПЕРЛИНА», що у с. Бортники Стрийського району Львівської області, де вони проживають по даний час і навчаються у восьмому класі гімназії імені святих Бориса і Гліба с. Бортники. В подальшому, відповідним рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тому позивач Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області просить, на підставі статей 150, 164, 166, 171 СК України, свій позов у наведеній частині задовольнити та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до вказаних дітей. Позивач - Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області у своєму позові також стверджує, що відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатний, а тому повинен сплачувати аліменти на його вказаних дітей у частці від заробітку - у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду цієї позовної заяви, й до досягнення вказаними дітьми повноліття, у зв`язку з чим просить також, на підставі статей 150, 180-184, 191 СК України, свій позов у цій частині також задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з його участю як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей, не подала, відповідно, свою позицію у цій справі не навела. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до нього, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей, не подав. Поряд з цим, вказаний відповідач у своїй заяві про розгляд цієї справи по суті за його відсутності, одночасно виклав позицію про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заяви та клопотання учасників справи. Відповідач [PERSON] 12.08.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 5236, в якій просив проводити розгляд цієї справи по суті за його відсутності, одночасно виклав позицію про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивач Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області як орган опіки та піклування, 08.09.2025 року засобами електронного зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1542, в якій просила проводити розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника, одночасно виклала позицію про те, що пред`явлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень частин 6 і 7 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 19.06.2025 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] отримано Сколівським районним судом Львівської області 26.06.2025 року та зареєстровано в діловодстві за вх. № 4287. Так, згідно наданих відомостей, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 09.12.2005 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Сколівського крайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 26.06.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У цій справі, за власною ініціативою, залучено Сколівську міську раду Стрийського району Львівської області як орган опіки та піклування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 13.08.2025 року, 11:30 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.08.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 02.09.2025 року о 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 02.09.2025 року, судове засідання з розгляду цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 23.09.2025 року о 14:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Роз`яснено позивачеві Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області як органу опіки та піклування, що у випадку повторної неявки уповноваженого представника у призначене судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи без участі такого представника, судом буде вирішуватися питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Сторони ті інші учасники цієї справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте у таке судове засідання не з`явилися/не забезпечили явку своїх уповноважених представників. Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в інтересах яких звернувся позивач Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області, й причетність до такого порушення їх прав відповідача [PERSON] як їх батька за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданим Хітарською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 3 від 08.04.2010 року (копія міститься у справі, а. с. 14), та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданим Хітарською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 5 від 11.05.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 15). Цими ж документами стверджується, що матір`ю вказаних двох неповнолітніх дітей є [PERSON] , жителька с. Кальне Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 10.04.2014 року у справі за єдиним унікальним номером 453/360/14-ц. та номером провадження 2/453/220/14, котре 21.04.2014 року набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 29-30), з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] ухвалено стягувати аліменти на їх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 13.03.2014 року, і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 25.12.2014 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1749/14-ц. та номером провадження 2/453/636/14, котре 19.01.2015 року набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 31-32), з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] змінено та ухвалено стягувати аліменти на їх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 27.11.2014 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Сколівського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 13.08.2025 року за вих. № 25.18/29442 (міститься у справі, а. с. 42), на виконанні у зазначеному відділі перебуває виконавчий лист № 2/453/636/14, виданий 25.12.2014 року Сколівським районним судом Львівської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на їх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи стягнення з 27.11.2014 року, і до досягнення дітьми повноліття. Стягненна аліментів проводиться із доходу боржника [PERSON] на користь [PERSON] .. Судом також встановлено, що Служба у справах дітей Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області листом від 15.02.2024 року за вих. № 6/11-35 (копія міститься у справі, а. с. 10) повідомляла відповідача [PERSON] як батька неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по неналежні умови їх проживання та виховання з їх матір`ю, а також з метою їх захисту, про вирішення питання подальшого їх влаштування, однак такий лист залишився поза увагою відповідача [PERSON] як батька вказаних двох дітей. Відтак, вказаних двох дітей було відібрано від [PERSON] як їх матері, та у встановленому порядку влаштовано у Родинний дім «ЖИВА ПЕРЛИНА», що у с. Бортники Стрийського району Львівської області, де вони перебувають по даний час і навчаються у восьмому класі гімназії імені святих Бориса і Гліба с. Бортники. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 03.04.2025 року у справі за єдиним унікальним номером 443/2042/24 та номером провадження 2/453/193/25, котре 06.05.2025 року набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 52-57), матір неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] позбавлено відносно них батьківських прав та постановлено стягувати на їх користь та на користь ще інших дітей з [PERSON] аліменти у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.11.2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно висновку Органу опіки та піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 12.05.2025 року за № 236-02-09 (копія міститься у справі, а. с. 11) рекомендовано позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно двох його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки він не цікавиться ними, є байдужим до їх виховання та навчання, матеріально їм не допомагає, й усе це належно, в деталях обґрунтовано та вмотивовано. Релевантні норми, джерела права, та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, по утриманню дітей, зокрема, щодо стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства». Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу статей 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни протиУкраїни» (заява № 39948/06), пункт 49 рішення у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про якій деться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Хант протии України» (заява № 31111/04). Проте, держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами статей 164-167 чинного СК України. Зокрема, відповідно до положеньст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснюється у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до частин 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України). В силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для часткового задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] як батько його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , упродовж тривалого часу фактично не спілкується з ними, заходів до спілкування та турботи не приймає, то суд переконаний, що така поведінка вказаного відповідача аж ніяк не свідчить про його бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до вказаних дітей. Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з своїми неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , при його бажанні. Навпаки встановлено те, що відповідач [PERSON] не вживав достатніх заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з вказаними дітьми, до органу опіки та піклування чи до місцевого суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з вказаними дітьми та їх повернення не звертався. Такі обставини, на переконання суду, свідчать про небажання відповідача [PERSON] брати участь у вихованні своїх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, аналізуючи зібрані у цій справі докази та оцінюючи їх у сукупності й взаємозв`язку, суд вважає, що відповідача [PERSON] , який без поважних на те причин не виявляє щодо власних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не цікавиться їх розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав. Крім того, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то на нього покладений обов`язок утримувати вказаних дітей до досягнення ними повноліття, й такий обов`язок ним виконується на підставі ухваленого Сколівським районним судом Львівської області 25.12.2014 року рішення у справі за єдиним унікальним номером 453/1749/14-ц. та номером провадження 2/453/636/14, котре 19.01.2015 року набрало законної сили, згідно з котрим з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] змінено та ухвалено стягувати аліменти на їх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 27.11.2014 року, і до досягнення дітьми повноліття. Відтак, пред`явлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема, відповідача [PERSON] належить позбавити батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а щодо стягнення з відповідача [PERSON] на вказаних дітей аліментів, то у цій частині позовних вимог належить відмовити, з метою недопущення у подальшому подвійного стягнення, оскільки з відповідача [PERSON] уже стягуються аліменти у присудженій до стягнення сумі на користь матері вказаних дітей - [PERSON] .. Тому, у даному конкретному випадку, позивачеві Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області як органу опіки та піклування, враховуючи також позбавлення батьківських прав щодо вказаних дітей і їх матір - [PERSON] , достатньо буде вжити заходів для заміни стягувача у виконавчому провадженні, у котрому стягуються зазначені аліменти. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивач Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із двома вимогами, одна з котрих немайнового характеру, а інша - майнового характеру, на підставі пункту 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки пред`явила позовну заяву про захист неповнолітніх осіб, то, на виконання вимог частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. за першу вимогу, слід стягнути з відповідача [PERSON] у дохід держави у повному обсязі. Ще один судовий збір, також у розмірі 1 211 грн. 20 коп., за другу вимогу, в задоволенні котрої відмовлено, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial