Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітній М.М. через систему «Електронний суд» звернувся 08.07.2025 до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 24281,10 грн, а також понесені судові витрати. Окрім того, у порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, просив зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 17.02.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі по тексту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір № 6377743 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом від 10.02.2022 № 205-ОД, та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents . За умовами договору сума кредиту складає 4600,00 грн, строк кредиту 357 днів, стандартна процентна ставка 1,99% у день, знижена процентна ставка 1,4925% у день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 17 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу за кредитом вказані в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредит в сумі 4600,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . За час користування кредитом із 17.02.2023 по 24.09.2023 відповідачем оплату тіла кредиту та відсотків не здійснювалось. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», яке 25.11.2024 змінило найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», 25.09.2023 укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, за яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6377743, заборгованість відповідача складала 11648,58 грн, із яких сума кредиту 4600,00 грн, сума за відсотками 7048,58 грн. Ураховуючи, що на момент укладення договору факторингу строк договору № 6377743 не сплив, позивачем здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 138 календарних днів із 25.09.2023 по 09.02.2024 у розмірі 12632,52 грн. Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача становить 24281,10 грн, із яких заборгованість по тілу кредиту 4600,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 19681,10 грн, яку представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання, що передбачено ст. 625 ЦК України. За вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України, представник позивача просив, у порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, зазначити в рішенні про нарахування відповідних платежів, до моменту виконання рішення. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представником відповідача [PERSON] 21.07.2025 подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог, представник зазначає, що з наданих позивачем доказів неможливо дослідити електронну складову укладення електронного договору, а саме цілісність накладення електронних підписів у договорі, шлях та метод ідентифікації відповідача в ІТС кредитора. Позивачем не підтверджено факт видачі відповідачу кредитних коштів, оскільки не надано первинної бухгалтерської документації. Доданий до позову розрахунок заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволить перевірити передачу коштів позичальнику в дійсності. Навіть за умови доведеності факту укладення кредитного договору, вимоги позивача про стягнення відсотків є несправедливими в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сума нарахованих відсотків непропорційно завищена, а тому має бути зменшена судом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Укладаючи відповідний договір факторингу, сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право. Позивачем не надано жодного документу на підтвердження відступлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги позивачу щодо відповідача. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ передбачено, що у період дії воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦПК України, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягає. Також, представник відповідача не погоджується з розміром витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем в підтвердження понесення таких витрат не надано належних документів. Представником позивача 23.07.2025 подано відповідь на відзив, де він зазначає, що електронний договір між відповідачем та первісним кредитором укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», де у ст. 12 визначено, що кожний примірник електронного документа з накладним на нього підписом є оригіналом такого документа. Посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, представник позивача зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи договір позичальник погоджується на укладання саме такого змісту, що нівелює усі доводи невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Переказ кредитних коштів на банківську картку відповідача проведено платіжним провайдером ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», який має відповідну ліцензію НБУ на переказ коштів та внесений до Державного реєстру фінансових установ, оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось у межах строку користування кредитом та на підставі умов договору, із якими відповідач погодилася, підписуючи договір. Договором передбачено право ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладати договори щодо відступлення права вимоги з будь-якою третьою особою без згоди відповідача. Про відступлення права вимоги первісний кредитор повідомив [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту повідомлення. Щодо судових витрат, представник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19, де суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не в праві втручатися в ці правовідносини. Представником відповідача 24.07.2025 подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначає, що електронний договір із боку кредитодавця підписано шляхом використання електронного копіювання факсимільного відтворення підпису невстановленої особи та факсимільного відтворення печатки товариства. Законом України «Про електронну комерцію» визначено порядок підписання угоди в сфері електронної комерції, де електронний цифровий підпис має використовуватися усіма сторонами електронного правочину. Позивачем не доведено здійснення платежу (виплати позики) із боку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь відповідача. Щодо отримання позивачем права вимоги до відповідача, витяг із реєстру боржників не містить інформації про підписання такого реєстру сторонами договору, витяг не містить оригіналу підпису уповноваженої особи позивача та печатки товариства. Щодо судових витрат на правову допомогу, представник зазначив, що в акті прийому-передачі виконаних робіт вказані послуги, виконання яких представником позивача не доведено, а тому, такі витрати мають бути зменшені до 1000,00 грн, а за результатами розгляду справи у їх стягненні має бути відмовлено. Від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15.08.2025 надійшли відомості, витребувані судом. Представником відповідача 04.09.2025 подано заяву про відхилення судом неналежного та недопустимого доказу відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки він не містить інформації про зарахування коштів через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та не відповідає вимогам Закону України «Про банк і банківську діяльність» щодо інформації, яка містить банківську таємницю. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволені позову відмовити, доводи, викладені ним у відзиві, запереченнях та заяві про відхилення судом доказу, підтримав у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тексті позову зазначено про розгляд справи за його відсутності. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення представника позивача, суд розглядає справу за відсутності останнього, оскільки неявка представника позивача не є перешкодою для розгляду справи, що узгоджується з вимогами ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 № 756, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.123, 124). На інтернет-сторінці товариства з доменним ім`ям https://creditplus.ua ,\~яка є\~частиною інформаційно-телекомунікаційної\~системи товариства, між [PERSON] та ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» 17.02.2023 укладено договір про надання споживчого кредиту № 6377743, за умовами якого товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умовами надання\~кредиту визначено,\~що сума\~кредиту (загальний\~розмір)\~складає:\~4600,00\~грн,\~строк кредиту\~357\~днів,\~періодичність платежів\~зі сплати\~процентів -\~кожні 17\~днів.\~За користування\~кредитом нараховуються\~проценти за\~стандартною процентною\~ставкою 1,99%\~у день,\~що застосовується\~у межах\~строку кредиту.Якщо споживач до 06.03.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка 1,493%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом складає 52040,79% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 37279,78 грн. Розділом 2 договору обумовлено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . До договору надано паспорт споживчого кредиту, де зазначені основні умови кредитування та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Указаний договір укладений його сторонами в електронному виді. Як визначено в п.1.1 договору, електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стосовно доводів представника відповідача щодо недоведеності укладення електронного договору, суд зазначає наступне. Порядок надання фінансових послуг ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» встановлюються правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі по тексту Правила), розміщені на Веб-сайті товариства. Так, п. 3.2. Правил визначено, що товариство безоплатно надає актуальну інформацію, у тому числі щодо своєї фінансової діяльності, шляхом її розміщення на власному Веб-сайті товариства. Перед укладенням кредитного договору товариство шляхом розміщення на Веб-сайті надає клієнту доступ до інформації про товариство, як надавача фінансової послуги, фінансову послугу, кредитний договір, механізми захисту споживача (п.3.5 Правил). Перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт ознайомлюються з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на Веб-сайтi, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах. У випадку, якщо таку заявку споживач подає через партнера товариства та/або кредитного посередника, ознайомлення з інформацією, вказаною в цьому пунктi Правил, здійснюється споживачем після отримання повідомлення вiд товариства щодо можливості надання кредиту. Інформація,\~яка необхідна\~клієнту для\~прийняття ним\~обґрунтованого та\~усвідомленого рішення\~стосовно отримання\~кредиту,\~що розміщена\~товариством на\~власному Веб-сайтi\~є повною,\~актуальною,\~безоплатною та\~доступною для\~самостійного ознайомлення. (п.п. 3.7, 3.8 Правил). Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ІТС товариства викладені у розділі 7 Правил. Так, із метою укладення кредитного договору, споживач на Веб-сайті обирає бажані умови кредитування, вказує контактні дані, і розпочинає реєстрацію в ІТС товариства. Під час першого етапу реєстрації в ІТС, споживачу надаються для ознайомлення та прийняття гіперпосилання на Правила, Публічну пропозицію на використання аналогів підписів, Згоду на обробку персональних даних та доступ до своєї кредитної історії. Натискаючи на відповідну клавішу, споживач підтверджує що ознайомився з ними, надає згоду на обробку персональних даних та доступ до своєї кредитної історії. Приймаючи публічну пропозицію на використання аналогів підписів, споживач підтверджує використання з боку товариства електронного підпису у вигляді аналога власноручного підпису уповноваженої особи та відбитка печатки товариства, відтворених засобами електронного копіювання та використання зі сторони споживача електронного підпису одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису споживача з метою підписання кредитних договорів, паспорту споживчого кредиту у випадках передбачених Законом України. Після проходження першого етапу реєстрації, товариство направляє споживачу вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) код, що є електронним підписом споживача, який споживач вводить в спеціальну форму. У процесі реєстрації в ITC товариства, споживач реєструє банківські рахунки/платіжні картки для перерахування коштів та здійснення погашення кредитної заборгованості. У випадку готовності споживача прийняти пропозицію (оферту), споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду з умовами запропонованого договору, після чого товариство надсилає споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, що є електронним підписом споживача. У момент введення коду, споживач направляє товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане електронним підписом, Одноразовим ідентифікатором та підписує кредитний договір. Кредитний договір вважається укладеним з моменту одержання товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Договір набуває чинності з моменту перерахування товариством суми кредиту за реквізитами платіжної картки, вказаної споживачем під час реєстрації заповнення даних в особистому кабінеті/Мобільному додатку «Pluscard», що вимагаються ITC товариства якщо інший момент набуття чинності не передбачено умовами кредитного договору. Судом встановлено, що [PERSON] 17.02.2023 зареєструвалася в особистому кабінеті ІСТ ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА», заповнила свої особисті дані, такі як індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта та дату його видачі, адресу проживання, електронну адресу, реквізити своєї платіжної карти, номер мобільного телефону, на який товариством відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Погодившись із запропонованими умовами договору, відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про надання споживчого кредиту о 16:21:09 год від 17.02.2023 № 6377743. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Підписання кредитного договору відповідачем підтверджується його змістом та вказаною відповідачем інформацією, необхідною для ідентифікації особи, реквізити її платіжної карти, а тому твердження представника відповідача щодо неможливості дослідження електронної складової укладення електронного договору, суд до уваги не бере. На підставі договору про організацію переказу грошових коштів від 16.02.2022 № 160222-1, укладеного між ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» (далі по тексту ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА»), що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.08.2021 серії ФК № В0000338, Ліцензії НБУ (рішення від 9.05.2023 №21/990/РК), на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , зазначений нею в договорі, 17.02.2023 о 16:22:07 год. перераховано кредитні кошти в розмірі 4600,00 грн. Від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана судом інформація, що на карту № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] , [INFO] здійснено переказ коштів у розмірі 4600,00 грн. Надана інформаційна довідка ТОВ «ПЕЙТЕПК УКРАЇНА» від 10.10.2023 вих. № 20231011-1 та відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.08.2025 вих. № 20.1.0.0.0/7-250731/59910-БТ містять інформацію щодо транзакції, суми транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції із датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який співпадає з реквізитами платіжної банківської картки, зазначено відповідачем [PERSON] у розділі 2 «Порядок та умови надання кредиту» договору про надання фінансового кредиту від 17.02.2023 № 6377743. Представник відповідача просив визнати відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» недопустимим доказом, оскільки вона не містить інформації про зарахування коштів через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та не відповідає вимогам Закону України «Про банк і банківську діяльність». Як передбачено ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку. Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватися лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Згідно зі змістом договору № 6377743, [PERSON] , як споживач фінансових послуг, повідомила свої персональні дані, зокрема номер платіжної карти, на яку має бути перерахована сума кредиту. Маючи безперешкодний доступ до свого банківського рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на доведення своїх заперечень та доведеності недопустимості доказу відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідачем, із урахуванням принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, не надано відомостей на спростування доводів позивача про зарахування 17.02.2023 на належну відповідачу карту № [NUMBER] кредитних коштів у розмірі 4600,00 грн. Суду видається малоймовірним можливість отримання коштів від фінансової компанії без попереднього укладення договору та повідомлення позичальником власних банківських реквізитів, на які мали б бути зараховані кредитні кошти. Дослідивши наданий доказ окремо, а також його взаємний зв`язок у сукупності з наданим договором, паспортом споживчого кредиту, листом про переказ грошових коштів, суд вважає відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним доказом та відхиляє доводи представника відповідача у цій частині. Таким чином, первісний кредитор ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними, а відповідач отримала кредитні гроші. Відповідно до таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 17.02.2023 № 6377743, відповідач, отримавши 17.02.2023 кошти у розмірі 4600,00 грн, через 357 днів мала повернути заборгованість за кредитом у розмірі 4600,00 грн та нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 32290,74 грн. Щодо тверджень представника відповідача про перевищення розміру нарахованої процентної ставки, суд зазначає наступне. Відповідно до умов договору № 6377743, а саме п.п.1 4, 1.5.1\~та 1.5.2, періодичність платежів зі сплати процентів 17 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% у день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, знижена процентна ставка 1,493 % у день та застосовується якщо споживач до 06.03.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Досліджуючи розмір загальної вартості кредиту, вказану у додатку № 1 до договору № 6377743, встановлено, що у період із 17.02.2023 по 06.03.2023 відповідачу розраховано відсотки відповідно до п.1.5.2 договору за заниженою процентною ставкою 1,493% у день, що становить 68,68 грн у день або 1167,56 грн за період 17 днів. У подальшому, за період із 06.03.2023 по 09.02.2024, відповідачу розраховано відсотки відповідно до п. 1.5.1 договору, за стандартною процентною ставкою 1,99% у день, що становить 91,54 грн у день або 1556,18 грн за період 17 днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, оскільки відповідач не виконала умови п. 1.5.2 для застосування заниженої процентної ставки, за весь період користування кредитними коштам первісним кредитором їй проводилися нарахування за стандартною процентною ставкою 1,99% у день, або 91,54 грн у день, за період із 17.03.2023 по 09.02.2024. Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача щодо несправедливості умов договору. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин). Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Правові та організаційні засади споживчого кредитування визначають право споживача перед укладенням договору про споживчий кредит отримати від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. Ця інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною письмовою чи електронною формою. За умови дотримання такої форми кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України, у тому числі вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасника. У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, перед його укладенням первісний кредитор надав відповідачу всю інформацію щодо умов кредитування, погоджуючись із якими відповідач підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також суд враховує, що на момент укладення договору, лютий 2023 року, та упродовж більше ніж 2 років із дня його укладення, [PERSON] не заявляла вимог щодо визнання умов договорів несправедливими (недійсними). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 вказав, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги. Як передбачено\~пп.3\~п.\~4.1\~договору від\~17.02.2023\~№ 6377743,\~товариство має\~правоукладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Між ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА»та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,\~яке 25.11.2024\~змінило найменування\~на ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ\~КАПІТАЛ», 25.09.2023 укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до якого, за плату, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА». Перелік боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Внесення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» плати за договором факторингу від 25.09.2023 № 25.09/23-Ф підтверджується платіжними інструкціями від 29.09.2023 № 1079, від 29.09.2023 № 1080, від 29.09.2023 № 1081, від 29.09.2023 № 1082, від 29.09.2023 № 1083. Відповідно до реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 25.09.2023 № 25.09/23-Ф, право вимоги за договором від 17.02.2023 № 6377743, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості за даним договором складає 11648,58 грн, із яких: заборгованість за основною сумою боргу 4600,00 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом 7048,58 грн. Позивачем на електронну адресу відповідача 25.09.2023 направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором від 21. 17.02.2023 № 6377743, укладеним із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», на користь нового кредитора ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Оскільки на дату відступлення прав вимоги строк дії договору від 17.02.2023 № 6377743 не скінчився, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» продовжив нарахування відповідачу відсотків за узгодженою ставкою 1,99% у день у межах строку дії договору з 25.09.2023 по 09.02.2024, на загальну суму 12632,52 грн, що відображено в розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилася заборгованість у загальному розмірі 24281,10 грн, із яких сума кредиту 4600,00 грн, нараховані відсотки 19681,10 грн, де відсотки у розмірі 7048,56 грн нараховані ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а 12632,52 грн нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Як вбачається з розрахунку заборгованості, із моменту відступлення права вимоги до звернення до суду з даною повною заявою, [PERSON] заборгованість за даним договором не погашала. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Надані докази, а саме: договір № 6377743, паспорт споживчого кредиту, які містять підписані відповідачем електронним підписом, розрахунки заборгованості, договір факторингу та витяг з реєстру боржників, суд вважає належними доказами. Доказів на спростування цього суду не надано. За даних обставин, оскільки відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за договором від 17.02.2023 № 6377743 у загальному розмірі 24281,10\~грн, яка\~включає:\~заборгованість за\~кредитом у\~розмірі 4600,00\~грн, заборгованість за відсотками в розмірі 19681,10 грн. Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. У свою чергу, згідно з ч. 11 ст.265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 17.02.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє дотепер. Із огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання здійснювати нараховування органом (особою), із примусового виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є такими, що до задоволення не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який, із урахуванням задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості, а також вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.\~5,\~6\~ст.\~137\~ЦПК України,\~у разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування\~витрат на\~правову допомогу\~стороною позивача\~було подано\~договір про\~надання правової\~допомоги від\~10.12.2024\~№ 10/12-2024,\~укладеного ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ\~КАПІТАЛ» із\~адвокатом Столітнім\~М.С.,\~свідоцтво про\~право зайняття\~адвокатської діяльністю\~серії КС\~№ 9422/10\~Столітнього М.М.,\~ордер серії\~АІ №\~1918256\~на надання\~адвокатом Столітнім\~М.М.\~правничої допомоги\~ТОВ «ФК\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», заявка № 9239 на виконання доручень від 19.05.2025, акт від 16.06.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), та рахунок на оплату від 16.06.2025 № 9239-16/06-2025. Представник відповідача просив зменшити розмір судових витрат на правову допомогу з 10000,00 грн до 1000,00 грн, у зв`язку з їх необґрунтованістю та не співмірністю. У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру, із огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково. Так, в акті прийому-передачі виконаних робіт та рахунку на оплату вказані види наданих адвокатом робіт, кількість витраченого часу та їх вартість - зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.02.2023 № 6377743, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] до Криворізького районного суду Дніпропетровської області; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи); складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.02.2023 № 6377743 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , у тому числі участь у судових засіданнях. Загальна сума витрат становить 10000,00 грн. Судом враховано, що представник позивача до суду жодного разу не з`явився, скористався правом на подачу заяви про розгляд справи за його відсутністю. Справа не обтяжена великою кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню у вказаній справі, спірні правовідносини не передбачають. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи предмет позову, обсяг роботи та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, із урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінюючи в тому числі й необхідність та розумність таких витрат, суд вважає, що заявлена сума у розмірі 10000,00 грн не є співмірною, а відтак, доходить висновку про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 5000,00 грн, що за даних обставин справи буде справедливим, розумним та співмірним відшкодуванням таких витрат.

Outcome: partial