Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

08.10.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 25.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду № 501021923. Відповідно до умов Договору, кредитодавець зобов`язався надати позивачальнику кредит у сумі 80250 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.04.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 16.99 %. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позивачальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. В подальшому після укладення договорів відступлення право вимоги за кредитним договором № 501021923 перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Враховуючи те, що відповідачем належним чином не виконуються умови укладеного договору, просять стягнути з [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів та по сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 501021923 від 25.04.2018 року в розмірі 92877 грн. 20 коп., з яких: 50019,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 42858,05 грн. - заборгованість по нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги. 05.02.2025 від представника відповідача, адвоката Філатової А.В. надійшли письмові пояснення, в яких вони зазначають, що не погоджуються з обставинами, викладеними у позовній заяві. Вказують, що даний договір [PERSON] не підписувала. Позивачем не надано оригіналу кредитного договору № 501021923, а лише додатки до нього, тому відсутні підстави вважати, що між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] були погоджені умови саме кредитного договору. Крім того, вважають, що у ТОВ «Коллект Центр» відсутнє право звернення за даним позовом, оскільки акт приймання - передачі Реєстру боржників від АТ "Альфа-Банк" до ТОВ "ФК "Флексіс" в матеріалах справи відсутні, тому відсутні докази того, що позивач ТОВ "Вердикт Капітал" наділене правом вимоги до [PERSON] . Також не погоджується з наданим розрахунком заборгованості. В Оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501021923 (п. 1 (б)) зазначено, що під час користування кредитом встановлюється комісійна винагорода за обслуговування кредиту 2,25 % від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Однак, не зазначено, що така комісійна винагорода повинна сплачуватись щомісячно, а також не зазначено, за які саме послуги банку [PERSON] повинна платити аж 1 800 грн. щомісячно понад відсотки за користування кредитними коштами. Так, згідно позовної заяви [PERSON] нараховано заборгованість 92877,20 грн., з яких: 50019,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42858,05 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Однак, із змісту позовної заяви не можливо встановити як утворилася така сума заборгованості, яким чином зараховувались сплачені відповідачкою кошти та на підставі чого. Вказують , що відповідно до виписки AT «СЕНС БАНК» від 06.05.2024 [PERSON] було сплачено кошти в рахунок погашення кредиту (тіла кредиту та відсотків за користування кредитом) в загальній сумі 93779,47 грн. Однак, внесені кошти банком зараховувались не тільки в рахунок погашення тіла кредиту та сплати відсотків, а й в рахунок сплати штрафів, неустойок, комісій, з чим [PERSON] не може погодитись, оскільки, як вже зазначалось вище, їх розмір не було погоджено письмовим договором. Також, у наданих банківських виписках відсутні дані про особу, яка їх складала, відсутні підпис уповноваженої особи та печатка, що не може бути належним доказом наявності у [PERSON] боргу перед позивачем. У первинному документі повинні бути заповнені законодавчо встановлені обов`язкові реквізити (ч. 2 ст. 9 Закону від 16.07.1999 p. № 996-XIV; п. 2.4 Положення, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 р. № 88): назва документа; дата і місце складання; найменування підприємства, від імені якого документ складено; зміст та обсяг операції, одиниця виміру; посади, імена і підписи осіб, відповідальних за проведення й оформлення господарської операції. З огляду на вищевказане, сторона відповідача не погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості. 17.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Представник позивача - адвокат Морозова В.В. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача - адвокат Мельник В.В. просила у позові відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Судом встановлено, що 25.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду № 501021923. Відповідно до умов Договору, кредитодавець зобов`язався надати позивачальнику кредит у сумі 80250 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.04.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 16.99 %. Отже, Договір укладено шляхом направлення відповідачем Оферти на укладення угоди та прийняття первісним кредитором, АТ «Альфа Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), пропозиції (акцепту), яку відповідач отримав, що підтверджується відповідним підписом в оферті. Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом, розміру комісії, тощо була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, а також зазначено в оферті та акцептах оферти. З оглянутої в судовому засіданні оферти від 25.04.2018 року вбачається, що [PERSON] власноручним підписом акцептувала укладення угоди про надання кредиту в розмірі 80250 грн під фіксовану ставку 16,99 % річних та на строк 48 місяців. (а.с.5 зворот) Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо вказаних істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Наявні в матеріалах справи виписки по особовому рахунку відповідача та меморіальний ордер підтверджують отримання та користування відповідачем кредитними коштами, а тому в останнього виник обов`язок щодо повернення позивачу наданих кредитних коштів (тіла кредиту) та плати за користування кредитними коштами (відсотків). До того ж відповідач тривалий час користувався кредитом, здійснював часткове погашення заборгованості та виконував умови договору, що свідчить про визнання ним кредитних правовідносин. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. В матеріалах справи наявні виписки по рахунку Позичальника та розрахунку заборгованості, здійснені як первісним кредитором, так і фактором. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Умови нарахування відсотків, комісій та інших платежів зазначені в паспорті споживчого кредиту. Крім того, оферта містить умови про нарахування відсотків в розмірі 16,99% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,25% від суми кредиту в місяць. Дані умови договору були відомі відповідачу та частково виконувались ним, що підтверджується банківською випискою та розрахунком заборгованості. Отже, заборгованість нарахована відповідно до умов Договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем в установленому законом порядку не спростовано. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі № 756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 25.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду № 501021923. Відповідно до умов Договору, кредитодавець зобов`язався надати позивачальнику кредит у сумі 80250 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.04.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 16.99 %. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позивачальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: анкетою - заявою від 25.04.2018 року, офертою, паспортом споживчого кредиту та меморіальним ордером № 163335, відповідно до якого 25.04.2018 року банк перерахував [PERSON] кошти за кредитним договором 501021923 від 25.04.2018 року в розмірі 80250 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 17.05.2021 було укладено договір № 2, відповідно до умов якого Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФЛЕКСІС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 501021923. Відповідно до п.2.3 Договору факторингу право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів Клієнтом Фактору до Договору факторингу, що свідчить про перехід прав вимоги на правонаступника. Отже, посилання відповідача на відсутність акту прийому - передачі реєстру боржників не заслуговують на увагу. Судом також встановлено, що 18.05.2021 було укладено договір № 18-05/2021, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФЛЕКСІС" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501021923. Відповідно до витягу з додатку 1-1 до договору факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» передала товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за договором № 501021923 від 25.04.2018 року боржник [PERSON] , заборгованість становить 84914, 46 грн. Судом встановлено, що 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501021923. Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 ТОВ "Колект центр" набув право вимоги до [PERSON] (порядковий номер 6910) за кредитним договором 501021923. Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом вимоги до [PERSON] за договором № 501021923. Судом також встановлено, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 501021923 від 25.04.2018, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 92877,20 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 50019,15 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 42858,05 грн. Разом з тим, матеріали справи містять копії квитанцій за період 2018 - 2021 рр. (платник [PERSON] , банк отримувач АТ "Сенс Банк") з призначенням платежів "погашення кредиту за кредитним договором № 501021923 від 25.04.2018" та "перенесення заборгованості по кредиту на рахунок простроченої заборгованості за кредитним договором № 501021923 від 25.04.2018" на загальну суму 80 250 грн. (а.с. 9-13) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в розмірі 12 627,2 грн. (92 877,20 грн.- сума заборгованості, нарахована позивачем - 80 250 грн. - сума коштів, сплачена відповідачем,у відповідності до квитанцій про погашення заборгованості за кредитом.)

Outcome: approved