Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №17.01.2024-1000018845. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн. строком на 42 дні. Процентна ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% за один день користування кредитом застосовується протягом всього строку кредитування та може бути збільшена в односторонньому порядку. Кредитний договір був переоформлений шляхом укладення додаткового договору №30.01.2024-010000715 від 30.01.2024, згідно якого строк дії договору становить 56 днів, дата повернення кредиту 12.03.2024. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17820 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8820., яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. 1.2 Відповідач подав до суду заяву, згідно якої зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення з нього заборгованості лише за тілом кредиту. Щодо заявлених вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, вважає, що суд має врахувати ту обставину, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу з 21.11.2023 у зв`язку з чим на нього поширюються пільги, встановлені п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому просить позов задовольнити частково, та звільнити від сплати судового збору як УБД. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 06.02.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 24.03.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свою позицію щодо позовних вимог висловив у письмовій заяві, додаткових заяв та клопотань до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №17.01.2024-100001884, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору. Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 9000 грн., строком на 42 дні. Процентна ставка «Економ» 2% за один день користування кредитом, застосовується протягом первинного періоду, процентна ставка «Стандарт» 2,5% в день застосовується протягом усього строку кредитування, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 17820 грн. (а.с.17-21). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.15-16). [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 9000,00 грн., що підтверджується електронною квитанцією Ligpay від 17.01.2024 (а.с.23). 30.01.2024 Кредитний договір був переоформлений шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] Додаткового договору №30.01.2024-010000715, згідно якого строк дії договору становить 56 днів, дата повернення кредиту 12.03.2024 (а.с.21). У порушення умов Кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 17820 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8 820 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору за період з 17.01.2024 по 12.03.2024 та підтверджений наданими до суду розрахунками (а.с.8). Також судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.64. Згідно довідки в/ч [NUMBER] №1020/УБД від 15.06.2025, [PERSON] в період з 21.11.2023 по 12.04.2024, з 27.04.2024 по 14.09.2024, з 29.09.2024 по 04.03.2025 та з 02.04.2025 по 03.06.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та являється учасником бойових дій (а.с.63,65). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 17.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Крім того, відповідач визнає факт укладення кредитного договору та наявність заборгованості за тілом кредиту, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками за кредитним договором 317.01.2024-1000018845 від 17.01.2024, суд зазначає наступне. Відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] , з 23.11.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відтак призваний на військову службу ще до 23.11.2023, тобто до укладення кредитного договору, та проходить військову службу по теперішній час, у зв`язку з чим, на нього поширюються пільги встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому, у цій часині позовних вимог слід відмовити. 5.3 У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.4 Щодо клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій, суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільнені від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, обсяг належних їм пільг визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема ст. 12 цього Закону закріплено пільги гарантовані учасникам бойових дій та прирівняних до них осіб. У ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначається, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань. Тобто законодавцем чітко визначено категорію справ, при розгляді яких позивачі з відповідним статусом звільняються від сплати судових витрат. Справи щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення до цієї категорії не відносяться, оскільки випливають з інших правовідносин, ніж ті , що регламентовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Спірні правовідносини не пов`язані із захистом прав позивача, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Отже, підстави для звільнення [PERSON] від сплати судового збору передбачені п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - відсутні та з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1223,43 грн. (9000 грн. х 2422,40грн./ 17820 грн.)

Outcome: partial