Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , якою просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі 12 вересня 2009 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2024 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Батько дітей участі в їх утриманні та вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працює. \~ \~ \~ \~Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~З боку відповідачу до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позовних вимог, не надіслано, зустрічну позовну заяву не пред`явлено. \~ \~ \~ \~Разом із цим, відповідач надав суду письмову заяву від 01.09.2025, з тексту якої вбачається, що позовні вимоги визнає та просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ч. 1, ч. 2\~статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє\~\~від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її\~\~до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~Сімейного кодексу України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12 вересня 2009 року, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 787. (а.с.8). Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. (а.а.11-14). Від шлюбу сторони мають спільних двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 28 травня 2019 року (повторно), [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . (а.с.9). Згідно із копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 26 червня 2020 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . (а.с.10). Після розірвання шлюбу та стосунків між сторонами, позивачка мешкає з дітьми окремо, самостійно їх виховує і утримує, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх двох неповнолітніх дітей, суд виходить з такого. За змістом\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно\~до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, відповідач повинен утримувати дітей, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Визначаючи розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 30.07.2025. \~ \~ \~ \~Далі, згідно зі\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України,\~судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З врахуванням ст.ст. 141,142 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», та з огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а позивачка звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позовної заяви до суду про стягнення аліментів на утримання дітей, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного вище та

Outcome: approved