Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Представник заявника адвокат Боднарюк К.В. звернувся до суду із вказаною заявою в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в т.ч. земельну частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах, що в адмінмежах села Велика Буда Чернівецького району Чернівецької області. Матір заявника [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] та разом з нею проживав її син, тобто заявник. Як спадкоємець за законом заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав не підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті останньої. Окрім того, через розбіжності щодо прізвища матері завяника за свідоцтвом про смерть, де вона записана як « [PERSON] », у порівнянні із свідоцтвом про народження заявника, де у графі Батьки, спадкодавець як мати записана « [PERSON] », а також через те, що у сертифікаті на право на земельну частку пай серії ЧВ № 0194300, який виданий 28 грудня 1998 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 496, спадкодавець записана як « [PERSON] » (запис\~виконано російською\~мовою),\~нотаріусом повідомлено\~заявника про необхідність звернення до суду за для встановлення факту родинних відносин між ним та померлою [PERSON] , а також факту належності останній вищевказаного сертифікату на право на земельну частку пай. Представник заявника, [PERSON] , підтримав заявлені вимоги заявника та просив їх задовольнити. Суду дав пояснення аналогічні обставинам викладених у заяві та додав, що заявник приходиться рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник проживав разом із матір`ю без реєстрації у [ADDRESS] та доглядав за нею до часу її смерті де також проживає й понині. Заявник являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . З посиланням на те, що встановлення юридичних фактів про які клопоче заявник, окрім як у судовому порядку не представляється можливим встановити, просив задовольнити його вимоги. Острицька сільська\~рада Чернівецького\~району Чернівецької\~області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка, та дослідивши письмові докази по справі, слід зазначити про наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] , останній народився [INFO] у с. Велика Буда Чернівецького (колишнього Герцаївського району) Чернівецької області, мати якого зазначена [PERSON] (а.с.09). [INFO] в с. Велика Буда Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області у віці 74 років померла « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.08). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. За матеріалами спадкової справи щодо померлої [PERSON] , заявник 30 січня 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Невестюк А.С. із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] (а.с.33). Відповідно до\~сертифікату на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серія ЧВ\~№ 0194300,\~виданого 28\~грудня 1998\~року та\~зареєстрований в\~Книзі реєстрації\~сертифікатів на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~за №\~496,\~на ім`я\~« [PERSON] »,\~останній належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Буда», с. Велика Буда Герцаївського району розмірами 1.33 умовних кадастрових гектарах (а.с.25). Приватний нотаріус\~Чернівецького районного\~нотаріального округу\~Невестюк А.С.\~у листі\~від 03\~лютого 2025\~року за\~№16/02-14,\~адресованому заявнику\~було повідмлено\~про неможливість\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після\~смерті спадкодавця\~ [PERSON] ,\~через розбіжності щодо прізвища спадкодавця за свідоцтвом про смерть, де остання записана як « [PERSON] », яке не збігається із прізвищем останньої зазначене у свідоцтві про народження заявника, де у графі Батьки, спадкодавець як мати записана « [PERSON] », а у сертифікаті на право на земельну частку пай серія ЧВ №0194300, виданого 28 грудня 1998 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 496, спадкодавець записаний як « [PERSON] ». (а.с. 49). Окрім цього, приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Невестюк А.С. у листі від 03 лютого 2025 року за №15/02-14, також звернула увагу заявникові, що [PERSON] на момент смерті постійно проживала в [ADDRESS] , однак заявник [PERSON] , зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 48), через що неможливо встановити обставини постійного проживання заявника із спадкодавцем на момент смерті останньої. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що являється старостою Великобудського старостинського округу №4 Острицької сільської рада Чернівецького району Чернівецької області та знає заявника як односельця, який проживав разом із його матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] до часу смерті останньої, доглядав за нею та здійснив похорони останньої у 2009 році. Також, їй як старості села Вели Буда достовірно відомо, що [PERSON] за життя працювала у колгоспі та під час розпаювання земель їй було виділено земельну частку (пай) в адмінмежах села Велика Буда Герцаївського (нині - Чернівецького) району Чернівецької області. Про розбіжності у прізвищі матері заявника їй відомо, однак на такі розбіжності ніхто не звернув увагу, вважаючи їх незначними. Наразі за господарством померлої [PERSON] та її земельною ділянкою доглядає її син, тобто заявник по справі. За даними Великобудського старостинського округу № 4 Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] по день його смерті [INFO] . Разом із нею в одному господарстві, також проживав її син [PERSON] , тобто заявник (а.с.14-15). За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (по тесту постанова Пленуму ВСУ) визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж (п.12 постанови Пленуму ВСУ). Водночас, п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, належності правовстановлюючого документу, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 4.2 глави 10 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є : свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заявник зазначив, що через розбіжності щодо прізвища матері за свідоцтвом про смерть, яке відрізняється із прізвищем останньої за актовим записом про його народження, він не в змозі довести факт кровного споріднення із спадкодавцем та оформити спадщину після смерті матері. Ураховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, зокрема, дані про заявника [PERSON] , місця його народження, відомостей сільської ради про місце його проживання на час смерті падкодавця, зважаючи на покази свідка [PERSON] , яка підтвердила обставини того, що [PERSON] за життя працювала у колгоспі та отримала земельну частку (пай), то суд знаходить встановленням, що [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Велика Буда Герцаївського району Чернівецької області та за життя отримала сертифікат на право не земельну частку (пай) серії ЧВ № 0194300, однак помилковим виписаний на ім`я [PERSON] є рідною матір`ю заявника. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду : від 27 лютого 2024 року в справ № 688/2822/22 ; 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується : витягом з\~реєстру територіальної\~громади; довідкою\~про реєстрацію\~місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, вказував, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , за місцем проживання якої не був зареєстрованим, проте до дня її смерті проживав разом із нею у спірному житловому будинку. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи претендували на неї, відсутні. Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2024 року в справ № 688/2822/22 ; від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20, звернув увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін. Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених вище обставини, оскільки що за життя [PERSON] заявник [PERSON] хоч і не був зареєстрований у спірному житловому будинку, однак проживав у ньому до смерті матері та після смерті останньої не відмовився від прийняття спадщини, підтверджується дослідженими письмовими доказами та показами свідка [PERSON] , то наявні підстави вважати, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі частини третьої\~статті 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що встановлення юридичних фактів про які просить встановити заявник має юридичне значення, а саме, надає право на оформлення спадкового майна, яке відкрилося після смерті спадкодавця, то його вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved