Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати у розмірі 31 463,90 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5 893,02 грн., 3% річних у розмірі 1 568,87 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , у тому числі до квартири [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідач являється співвласником квартири [ADDRESS] , а тому являвся споживачем житлово-комунальних послуг у вказаній квартирі. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що відповідач та спадкодавець своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з червня 2017 року не вносила плату за послуги з гарячого водопостачання, та з листопада 2021 року плату за абонентське обслуговування, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01.08.2024 у розмірі 31 463,90 грн., що складається із заборгованості за теплову енергію у розмірі 18 410,83 грн., заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 12 480,90 грн. та заборгованості за абонплату у розмірі 572,17 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 5 893,02 грн. та 3% річних у розмірі 1 568,87 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2024 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Гончарука В.П. від 14.04.2025, цивільну справу прийнято до свого провадження. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухове майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391542784 від 19.08.2024, [PERSON] являється власником частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1268, виданого 03.10.2016 приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю.П. (а.с. 16). Отже, [PERSON] являється споживачем житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем. Відповідно до статті 1218 Цивільного України, до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного України ). Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом зміна боржника в зобов`язані. Відповідно до положень частини першої статті 1282 Цивільного України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, відповідач [PERSON] , є такою, що прийняла спадщину, та з дати смерті спадкодавця успадкувала його права та обов`язки, тобто зобов`язання щодо сплати комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , перейшли до відповідача. За нормою частини 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання зі сплати послуг з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.08.2024 у розмірі 31 463,90 грн., на підтвердження чого позивачем надано помісячний розрахунок суми заборгованості. За повідомленням позивача, договір про надання послуг передбачених чинними нормативно-правовими актами з відповідачем укладено не було. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Докази про звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання позивачем неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд вважає за можливе стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати станом на 01.08.2024 у розмірі 31 463,90 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Нормою частини 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем [PERSON] виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме послуг з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 5 893,02 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 568,87 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved