Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона народилась [INFO] в м. Вінниці, де і проживає по сьогоднішній день. В позивачки була бабуся - [PERSON] , 1948 року народження, яка постійно проживала в с. Криківці на той час Немирівського району. Передчасно від тяжкої хвороби у віці лише 54 роки [INFO] бабуся померла. Перед смертю - [INFO] - вона підписала заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, на яке вона буде мати право на день смерті, вона заповіла позивачці - [PERSON] . В цей день заповіт було посвідчено посадовою особою Криковецької сільської ради Немирівського району. У Немирівській державній нотаріальній конторі 28 травня 2003 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельний пай, на який мала право покійна бабуся. Покійна бабуся проживала разом із [PERSON] , 1946 року народження, який буквально перед її смертю також помер - [INFO] в с. Криківці Немирівського району. Бабуся [PERSON] повністю прийняла спадщину після його смерті, так як і була зареєстрована в одному будинку з ним і постійно проживала разом, про що свідчить довідка із Немирівської міської ради та витяг з погосподарської книги. Як виявилось лише нещодавно покійний [PERSON] мав право на земельну ділянку (пай), який розміщений на території колишньої Криковецької сільської ради Немирівського району. На відповідне звернення відділ N? 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надав позивачці відповідь, відповідно до якої за покійним [PERSON] рахується земельна ділянка загальним розміром 1.9501 га. кадастровий номер 0523084400:02:001:0503 у відповідності до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0419024, який у позивачки відсутній. У державного нотаріуса, куди звернулась позивачка із наявними у неї документами, їй було повідомлено про те, що відсутність у неї оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливить видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у будь-якому разі. Таким чином, позивачка, [PERSON] змушена звернутись до суду про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких позовні вимоги підтвердили та визнали, просять їх задовольнити, розглянути справу без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 211\~ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247\~ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджуються копіями паспорта [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; свідоцтвом про смерть [PERSON] померлої [INFO] серії [NUMBER] ; заповіту від 11.10.2002 р.; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.05.2003 р.; свідоцтвом про смерть [PERSON] померлого [INFO] ; виписки з погосподарської книги; довідкою виданою виконавчим комітетом Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області №365 від 06.08.2015 р. про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] та фактичне прийняття спадщини; довідкою виданою виконкомом Немирівської міської ради №13-17 від 03.07.2025 р. про зареєстроване місце проживання на день смерті [PERSON] померлого [INFO] ; відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0419024 розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах та висновку про вартість земельної ділянки. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п. г ч. 1ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи в праві набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачці по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі. Згідно п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією. Сертифікат спадкодавцю [PERSON] виготовлено та видано, а це свідчить що він мав право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.3 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження вході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved