Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка мотивована тим, що 02.04.2021 року між фізичною особою позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3471017, згідно з умовами якого відповідач отримав 4 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №73- МЛ від 02.07.2021 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 3471017 від 02.04.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Позивач зазначає, що сума заборгованості Відповідача відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №73- МЛ від 02.07.2021 року становить 18 300 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за процентами 13 500 грн.; заборгованість за комісією 800 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20908784/513 від 15.07.2025 року. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення грошових коштів, існуючу заборгованість не погасив. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» за кредитним договором № 3471017 від 02.04.2021 року в сумі 18 300 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за процентами 13 500 грн.; заборгованість за комісією 800 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даним кредитним договором, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» кредитну заборгованість в розмірі 18 300 грн. за кредитним договором № 3471017 від 02.04.2021 року, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в тому числі і через сайт судової влади України. Відзив у визначений судом строк не подав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК вирішив справу на підставі наявних у ній даних та постановив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.04.2021 року між фізичною особою позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3471017, згідно з умовами якого відповідач отримав 4 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №73- МЛ від 02.07.2021 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 3471017 від 02.04.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №73-МЛ від 02.07.2021 року до Договору факторингу №73- МЛ від 02.07.2021 року (витяг з Реєстру боржників №73-МЛ додається), ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 300 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за процентами 13 500 грн.; заборгованість за комісією 800 грн. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе відповідно до кредитного договору № 3471017 від 02.04.2021 року зобов`язань, внаслідок чого, у нього виникла кредитна заборгованість у розмірі 18 300 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за процентами 13 500 грн.; заборгованість за комісією 800 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно з якими, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу за вказаним кредитним договором, станом на день розгляду справи, відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявлених у позові заборгованостей, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3471017 від 02.04.2021 року, у розмірі 18 300 грн., є обґрунтованими і підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Враховуючи наведене, а також положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 8 000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги. Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved