Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

У червні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08.07.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху через подачу позовної заяви не через вбудований текстовий редактор. 18.07.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В., надійшла заява про усунення недоліків разом з позовною заявою, поданою належним чином через вбудований текстовий редактор. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 21.07.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову представником ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначено, що 21.12.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір №273872234 у формі електронного документа з використанням електронного підпису MNV5B3P2. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, котрі є невід`ємною частиною кредитного договору. Після того добровільно без примусу чи тиску [PERSON] заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відразу після вчинених дій відповідача, 21.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12 600,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що [PERSON] прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії котрого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №222 від 28.03.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20 566,36 грн. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №222 від 28.03.2023 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №31/0724-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 року до Договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 41 068,76 грн. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №29/05/25Е, відповідно до умов котрого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25Е від 29.05.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 41 068,76 грн., з котрих: 8 227,96 грн. - заборгованість по кредиту; 32 840,80 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості [PERSON] на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №273872234 від 21.12.2022 року становить 41 068,76 грн., з котрих: 8 227,96 грн. - заборгованість по кредиту; 32 840,80 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повністю сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. З урахуванням наведеного, представник ТОВ «Фінансова компанія\~«Ейс» просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №273872234 від 21.12.2022 року у розмірі 41 068,76 грн., з котрих: 8 227,96 грн. - заборгованість по кредиту; 32 840,80 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками із позначками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до кредитного договору №273872234 від 21.12.2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , останній отримав кредит у сумі 12 600,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 12 600,00 грн. строком до 20.01.2023 зі сплатою 2,10% процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (766,50 % річних), починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит (дисконтний період кредитування), а саме, до 20.01.2023 року. Відповідно до п.8.4 кредитного договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії котрого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №222 від 28.03.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20 566,36 грн. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №222 від 28.03.2023 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №31/0724-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 року до Договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 41 068,76 грн. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №29/05/25Е, відповідно до умов котрого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25Е від 29.05.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 41 068,76 грн., з котрих: 8 227,96 грн. - заборгованість по кредиту; 32 840,80 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищезазначене,\~загальна сума\~заборгованості [PERSON] \~на момент\~подання позовної\~заяви за\~Кредитним договором\~№273872234\~від 21.12.2022\~року становить\~41\~068,76\~грн.,\~з котрих:\~8\~227,96\~грн.\~-\~заборгованість по\~кредиту;\~32\~840,80\~грн.\~-\~заборгованість по\~простроченим відсоткам\~за користування\~кредитом. Дана сума підтверджується розрахунком заборгованості за період з 21.12.2022 року по 31.07.2024 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК Україн, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зіст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідачу були надані кредитні кошти на підставі укладеного договору, проте остання належним чином умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого за кредитним договором №714317348 виникла заборгованість у розмірі 36\~386,95 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №273872234 від 21.12.2022 року. Відповідач (позичальник) не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів та комісії за користування кредитом було передбачено умовами договору, укладеного між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 41 068,76 грн., з котрих: 8 227,96 грн. - заборгованість по кредиту; 32 840,80 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом. Що стосується відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; додаткова угода №25770744029 від 30.05.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 5.06.2025 року на суму 7 000,00 грн. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, враховуючи, що відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved