Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.06.2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб від якого [INFO] народився син - [PERSON] , а [INFO] народився син - [PERSON] . 22.02.2022 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Також, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття щомісячно. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати аліментів та утримання неповнолітніх синів, допомоги позивачу не надає, не піклується про стан здоров`я синів, їх фізичний та духовний розвиток, не створює належних умов для розвитку природних здібностей дітей, не спілкується з ними та не вживає жодних дій для спілкування, а тому посилаючись на положення ст. 164 СК України, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Обухівського районного суду від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29.04.2025 року зобов`язано Обухівську міську раду Київської області як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Ухвалою Обухівського районного суду від 05.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник третьої особи Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області Кізлівська І.В. у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав не заперечила щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з поясненнями щодо позовних вимог до суду не звертався. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що з 12.06.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.02.2022 року у справі №372/4762/21, що підтверджується копією вказаного рішення. Рішення набрало законної сили 25.03.2022 року. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київської області, та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.02.2018 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2021 року у справі № 372/3828/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття щомісячно, починаючи з 04.10.2021 року Рішення набрало законної сили 22.01.2022 року. 14.09.2023 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається із розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 372/3828/21 від 27.05.2022 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 04.10.2021 року по 28.02.2025 року у сумі 196 540 грн. 00 коп. За вказаний період відповідач аліменти не сплачував у повному обсязі. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 12.06.2025 року № 414, Виконавчий комітет Обухівської міської ради, як орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно вищевказаного висновку Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області у процесі підготовки висновку встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свої малолітніх детей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про їх життя та здоров`я, не займається вихованням, матеріально не допомагає, не цікавиться розвитком дітей, не телефонує. Малолітні [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сама займається вихованням та утриманням малолітніх дітей, створила всі необхідні умови для проживання, забезпечує синів різним сезонним одягом та взуттям, засобами гігієни, предметами побуту. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своїх неповнолітніх дітей, при цьому відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзив та навести факти, які б спростували його поведінку, поважні причини, які змусили його самоусунутися від виховання дітей. Враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дітей, забезпечення їх зростання в умовах турботи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача до своєї дітей, він має право, в порядку ст. 169 СК України, на поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved