Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

02.09.2025 позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з\~\~позовом до Шосткинської міської ради, відповідно до якого просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 5,46 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0141025, що видано на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області від 07.12.1996 за № 465, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті бабусі позивач прийняв спадщину, але державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно, а отримати його дублікат неможливо у зв`язку зі смертю останньої. Таким чином позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. У підготовче засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив задовільнити. Відповідач правом на участь в засіданні свого представника не скористався, подав заяву, за змістом якої погодився з позовними вимогами, викладеними в позові, тобто його визнав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Так судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 07 від 09.01.2019 /а.с. 18/. [INFO] померла [PERSON] , якій за життя належало право на отримання земельної частки (паю), розміром 5,46 в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Воронізького старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0141025, виданого на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області № 465 від 07.12.1996. Дане право [PERSON] підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.12.2020 № 94/142-20. /а.с. 7/. Відповідно листа Шосткинської районної державної адміністрації від 08.11.2021 № 07-15/3093, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0141025 на ім`я [PERSON] видано за реєстраційним № 026 від 27.12.1996, на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 07.12.1996 № 465. /а.с.8/ [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та двоюрідною бабусею [PERSON] позивача по справі, згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2021. /а.с. 11-12/ З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за № 165/2019 та видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку, частини земельної ділянки, земельних ділянок та неодерженої пенсії. /а.с.27-29/ Також 19.10.2022 позивач, як спадкоємець після померлої [PERSON] звернувся до Другої Шосткинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,46 в умовних кадастрових гектарах, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) йому було відмовлено, оскільки не надані документи на вищевказане майно /а.с. 10/. Враховуючи, що померла, як встановлено судом, [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Шосткинське» Шосткинського району Сумської області у розмірі 5,46 умовних кадастрових гектарів, що у свою чергу належало сестрі спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , то вона набула право, яке позивач може успадкувати після її смерті. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці 15 пункту 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачу відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право на земельну частку (пай). Згідно з абзацом 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, а також враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивача шляхом його визнання, тобто, позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved