Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

28 травня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 9270024 від 12 березня 2024 року, у сумі 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень (а. с. 1-3 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9270024, згідно з умовами якого відповідачка отримала 3000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено. Укладаючи Кредитний договір відповідачка та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Мілоан та відповідачкою не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь відповідачки від ТОВ Мілоан. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29 липня 2024 року, відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 9270024 від 12 березня 2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою. Сума заборгованості відповідачки становить 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень, яку позивач прохає стягнути з відповідача разом із разом із судовими витратами у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 гривень. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 38), копія якої надіслана учасникам справи 03 червня 2025 року (а. с. 39). 09 липня 2025 року ухвалою суду було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин на 19 серпня 2025 року (а. с. 45), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 16503/25-вих/2/204/3087/25 від 09 липня 2025 року (а. с. 46). Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а. с. 78 та на звороті). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належними чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 12 березня 2024 року відповідачкою на сайті ТОВ «Мілоан» була заповнена Анкета-заява на кредит № 9270024, у якій відповідачка погодила основні умови кредитування та вказав особисті дані (а. с. 12 на звороті). 12 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 9270024 від 12 березня 2024 року, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору (105 днів з 12 березня 2024 року і складається з пільгового та поточного періодів) надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (3000 гривень), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору (рекомендована дата 27 березня 2024 року, але не пізніше остаточного погашення заборгованості 25 червня 2024 року) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п . 1.3.1, 1.3.2 даного Договору, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27 березня 2024 року (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 червня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно з п. 1.5.1 - 1.5.3 вказаного Договору, комісія за надання кредиту: 510 гривень, яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 945 гривень, які нараховуються за ставкою 2.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 6210 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору). В графіку платежів за договором про споживчий кредит № 9270024 від 12 березня 2024 року, ТОВ «Мілоан» та [PERSON] узгодили суму кредиту, реальну річну процентну ставку, види платежів, загальну вартість кредиту (а. с. 10). Також відповідачкою було заповнено 12 березня 2024 року Заяву на отримання кредиту №9270024, а також Додаткові контактні дану Позичальника для взаємодії за Кредитним договором, що є додатками до Договору про споживчий кредит № 9270024 (а. с. 10 на звороті, 11). 12 березня 2024 року ТОВ «Мілоан» направило відповідачці на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор (а. с. 11 на звороті). ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит № 9270024 від 12 березня 2024 року виконало в повному обсязі, шляхом переказу на рахунок відповідачки грошових кошти в сумі 3000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 125349242 від 12 березня 2024 року (а. с. 13). 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ (а. с. 15-20), відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, в новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Відповідно до вимог п. 6.2.3 вказаного договору, права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення прав вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників відповідно до п. 8.3.2 Договору. Вимогами п. 7.1 вказаного договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмір, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1749475 гривень 37 копійок. Як убачається з платіжної інструкції № 4238 від 29 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплачено ТОВ «Мілоан» плату за призначення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29 липня 2024 року у розмірі 1749475 гривень 37 копійок (а. с. 25). На підтвердження набуття права вимоги за вказаним договором до боржників, позивачем надано копію Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 29 липня 2024 року до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29 липня 2024 року (а. с. 24 на звороті), що підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками. З Витягу реєстру боржників убачається, що позивач набув право вимоги до відповідачки за договором № 9270024 від 12 березня 2024 року (а. с. 25 на звороті) у сумі 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень. ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачці відсотки з 13 березня 2024 року по 25 червня 2024 року (а. с. 13 на звороті-14), що підтверджується копією відомості ТОВ «Мілоан» до кредитного договору №9270024. Відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №9270024 від 12 березня 2024 року, станом на 30 квітня 2025 року за відповідачкою рухається заборгованість у розмірі 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень (а. с. 14 на звороті). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Як убачається зі змісту кредитного договору № 9270024 від 12 березня 2024 року сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачкою належним чином не спростовано того, що вказаний кредитний договір нею був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже остання погодилася зі всіма умовами та правилами даних договорів, умовами кредитування, графіком повернення, штрафами, пенею, відсотками за користування кредитними коштами. Факт користування відповідачкою кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано ним належними доказами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права первісного кредитора за кредитним договором № 9270024 від 12 березня 2024 року позивачем надано суду договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29 липня 2024 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», витяг з реєстру боржників від 29 липня 2024 року, платіжна інструкція № 4238 від 29 липня 2024 року (про перерахування коштів відповідачці). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідачка заявлені позивачем вимоги не спростувала. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за кредитним договором № 9270024 від 12 березня 2024 року, у сумі 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором 9270024 від 12 березня 2024 року, у сумі 10665 гривень, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту заборгованості у розмірі 3000 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7155 гривень та простроченої заборгованості за комісією у розмірі 510 гривень. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved