Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовом до Чорнроострівської селищної ради Хмельницького району в якому просили встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] і [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем [PERSON] був її син [PERSON] (батько позивачів), який прийняв спадщину після померлої [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після померлого [PERSON] прийняли його син - [PERSON] (позивач у справі) та дружина померлого - [PERSON] . Донька померлого - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого [PERSON] , подавши до нотаріуса відповідну письмову заяву. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняла її донька - [PERSON] . Син померлої [PERSON] - [PERSON] від прийняття спадщини після померлої [PERSON] відмовився, подавши до нотаріуса відповідну письмову заяву. Так, до складу спадщини, яка відкрилася після померлої [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Разом з цим державної реєстрації права власності за [PERSON] на цей будинок зареєстровано не було. Вказаний будинок був побудований у 1960 році та з того часу перебував на погосподарському обліку у відповідній сільській раді та згідно особовому рахунку обліковувався за померлою [PERSON] . Також, після побудови будинку був присвоєний обліковий номер, була видана домова книга, що підтверджує факт прийняття будинку до експлуатації. Отже наявність записів у погосподарській книзі станом згідно діючого на той час законодавства підтверджують право власності осіб на цей будинок. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син - [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління цим спадковим майном. Оскільки спадщину після померлого [PERSON] прийняли його син [PERSON] та його дружина [PERSON] , останні успадкували спірний житловий будинок у рівних частках - по 1/2 частці відповідно. У подальшому, після смерті [PERSON] , спадщину прийняла її донька - [PERSON] , яка у свою чергу успадкувала 1/2 частку спірного домоволодіння. Оформити свої спадкові права позивачі не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавців на домоволодіння [ADDRESS] Крім того, під час перевірки нотаріусом документів було виявлено розбіжності у документах, які б підтверджували родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , оскільки прізвище спадкодавця ( [PERSON] ) не співпадає з прізвищем матері [PERSON] , яке зазначено у його свідоцтві про народження ( [PERSON] ). Відзив на позов відповідачем не поданий. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. Представник позивачів адвокат Сапуга Ю.В. подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивачів. Позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних матеріалів. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджено свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , яке видане Антонівською сільською радою Хмельницького району Позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 24.01.1999 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказане підтверджено свідоцтвами про народження позивачки серія [NUMBER] , яке видане 21.05.1079 року Антонівською сільською радою Хмельницького району та свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видане повторно 31.05.2024 року Хмельницьким відділом ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00048171593 від 27.11.2024 року встановлено, що [PERSON] , 1919 року народження, померла [INFO] . На час смерті померла проживала у с. Катеринівка Хмельницького району. Згідно архівної довідки Хмельницької районної державної нотаріальної контори №1654/01-15 від 16.07.2024 року встановлено, що по документах архівного фонду Хмельницької РДНК встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] в 1993-2004 роках не заводилася. Відповідно до виписок з погосоподарської книги за 1991-1995, 2021-2025 роки, які видані виконавчим комітетом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району (№70 від 30.03.2023 року та №162 від 16.09.2024 року) встановлено, що згідно записів погосоподарського обліку Чорноострівської селищної ради наявний особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , яка померла у 1993 році, рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у даному господарстві зареєстрована і проживала одна. Рік побудови будинку - 1960 рік. Також за вказаним домогосподарством рахується земельна ділянка у розмірі 0,5 га, земельна ділянка не приватизована. Відповідно до довідки Чорноострівської селищної ради Хмельницького району №156 від 04.09.2024року підтверджено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , жительки с. Катеринівка, фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступ [PERSON] , який користувався речами померлої, доглядав за будинком, городом і садом. Згідно повідомлення Хмельницького БТІ №750841 від 21.01.2025 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до посвідки про народження серія [NUMBER] , яка видана Катеринівською сільською радою Кам`янець-Подольського району 18.09.1946 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Державного архіву Хмельницької області №М-620/01.01-18/2024 від 26.03.2024 року встановлено, що в книгах реєстрації актів про шлюб Катеринівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області за 1940-1942 роки відомостей про одруження [PERSON] та [PERSON] немає. У примітці до вказаної відповіді зазначено, що актові записи про шлюб Катеринівської сільської ради за 1940-1942 роки надійшли на зберігання частково. [INFO] помер [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради №405 віл 05.12.2016 року [PERSON] станом на 19.09.2016 рік був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані і проживали його дружина - [PERSON] та син [PERSON] . 29.09.2016 року [PERSON] звернулася до Хмельницької РДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та на підставі вказаної заяви було заведено відповідну спадкову справу №398-2016. Також, 29.09.2016 року до Хмельницької РДНК донька померлого [PERSON] - [PERSON] подала письмову заяву, в якій відмовилася від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . 21.07.2021 року [PERSON] звернулася до Хмельницької РДНК із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та на підставі вказаної заяви було заведено спадкову справу №199-2021. Також, 21.07.2021 року до Хмельницької РДНК син померлої [PERSON] - [PERSON] , подав письмову заяву, в якій відмовився від прийняття спадщини після померлого матері [PERSON] . Застосовні норми права та мотиви з яких виходить суд. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб - частина 1 ст.316 ЦК України. Відповідно до приписів ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (тут і надалі в редакції станом на [INFO] (смерті [PERSON] )) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті - ч.1 ст.529 ЦК УРСР. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.548, частини 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Однією із підстав набуття у власність на нерухоме майно є успадкування цього майна у встановленому законом порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Зібрані у справі докази вказують на те, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1960 році та належав [PERSON] , 1919 р.н.. За вказаним домовололінням закріплена земельна ділянка, та на ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , спадщину, до складу якої входило домоволодіння [ADDRESS] прийняв її син [PERSON] , який вступив у фактичне володіння та розпорядження цим спадковим майном. При цьому факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджений зібраними доказами, зокрема свідоцтвом про народження [PERSON] , виписками з по господарських книг, за 1971, 1972, 1979 роки в яких [PERSON] та [PERSON] значаться як мати та син. Право власності на це спадкове майно [PERSON] не оформив. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його син [PERSON] та дружина [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входило в тому числі у домогосподарство [ADDRESS] , яке останній успадкував після померлої [PERSON] .. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняла її донька [PERSON] . До складу спадщини після померлої [PERSON] входить в тому числі 1/2 частка домоволодіння [ADDRESS] , яку остання успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] . Разом з цим відсутність оформленого у встановленому порядку права власності на спірне домоволодіння за [PERSON] перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права на таке майно у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає, що поданий позивачами позов в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та визнання за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо вимог позову про встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] та відповідно бабою [PERSON] і [PERSON] суд зазначає, що такі вимоги не ефективним способом захисту у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Так, оскільки спір виник з приводу спадкування нерухомого майна, ефективним способом захисту є вимога позивачів про визнання за ними права власності (частку у праві власності) на спірне нерухоме майно в прядку спадкування. При цьому встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та особами, які претендують на спадкування є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Для такого підтвердження заявлення вимоги про встановлення факту родинних відносин та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про встановлення такого факту не є необхідними. На підставі викладеного,

Outcome: partial