Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до керівника Уманської місцевої прокуратури Павленка Р.М. відповідно до ст. 2, 56, 61, 127, 130 КПК України в кримінальному провадженні від 28.12.2012, в якому просив: стягнути з належного відповідача прокуратури Черкаської області на його користь майнову шкоду в сумі 16650 грн та матеріальну шкоду в сумі 8769 грн; зобов`язати слідчі органи закінчити перевірку по кримінальному провадженню від 28.12.2012 з пред`явленням підозри винним особам. В обґрунтування позову посилався на те, що (далі по тексту дослівно зі збереженням пунктуації) «Під час виконання Рішення Жашківського райсуду від 20.01.03р. ДВС було лише 18.08.25р. накладено арешт на виділена розграбоване, нижчої вартості майно згідно виконавчого листа від 19.04.05р. з відібранням підпису про кримінальну відповідальність голови СВК [PERSON] за розтрату відчуження, приховування чи підміну списаного майна. А так як керівник СВК продовжував грабувати арештоване майно ми змушені оскаржувати незаконні дії ДВС, скаргу 23.08.05р. суд не задовольняє та рекомендує звернутись в прокуратуру в порядку ст. 97 КПКУ. 25.08.05р. заяву зареєстровано та по м.п. №121-пр/05 розпочато за державні кошти та за взятки кришувати кримінал з написанням незаконних 12 постанов про відмову в порушенні справи, які ми оскаржували суди скасовували, а потім заяву від 10.12.07р. передано до міліції яка по м.п. №35/08 знову друкує незаконні постанови, а чергову заяву від 22.04.08р. м.п.№480/08р. взагалі ніхто не перевіряє, а знову друкують 34 незаконні постанови які я змушений оскаржувати, суди їх скасовують, а чергову постанову від 30.01.12р. Христинівський райсуд 3.05.12р. постанову скасував, але по даний час ніякого законного рішення не прийнято. А так як під час виконання ухвали Христинівського райсуду від 6.02.208р. про забезпечення позову ДВС та ДАІ виявили, що з арештованого розкомплектованого автомобіля демонтовано двигун. За таких підстав органи дізнання, прокуратури мали порушити кримінальну справу, але ця злочинна зграя продовжувала невиконання постанов судів і за це отримує зарплату, премії, звання, посади та загружає суди, а це державні кошти??? За таких підстав мною було подано позовну заяву до СВК про відшкодування завданої шкоди, але рішенням Уманського міськрайсуду від 17.04.12р. позов не задоволено, бо осіб невстановлено події злочину. А на сстиг заяв, скарг до ГПУ які повернуті до обласної прокуратури, прокурори якої рекомендували звернутись до СВК про отримання двигуна з складу в СВК. А при відмові у видачі двигуна звертатись до слідчих. А тому за заявою про злочин, 28.12.12р. порушено кримінальне провадження №12012250260000091, але не встановивши осіб, події злочину матеріальної, майнової шкоди ця злочинна банда продовжує кришувати кримінал. Хоча всі особи які давали розпорядження, демонтували двигуна, здавали в склад, приймали в склад та його вартість відома, бо автомобіль в 2003р. проходив техогляд, що вказує і інженер, завгар, водій даного автомобіля № навіть голова СВК Коханівський, що підтверджує прокурор області. А тому мною було подано пояснення та докази з позовною заявою до к.п. від 28.12.2012р., але ніхто не виконує вимоги ст. 2,9,36,39,40,110 КПКУ. Тому я змушений звертатись з скаргами до судів про незаконну бездіяльність органів досудового слідства, прокуратури, скарги не задоволено. За таких підстав я змушений подавати заяви, скарги відповідно ст. 28, 308 КПКУ до ГПУ, обласної прокуратури та до Уманської місцевої прокуратури. Керівник Уманської місцевої прокуратури Павленко Р. розпорядженням від 9.03.17р. зобов`язує мене подати даний позов який врегульовано Главою 9 КПКУ, копія розпорядження від 9.03.17р. додаю. Виходячи з положень ст. 121 КУ, ст. 1,3,4,5,7,8,13 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 20, здійснює свої повноваження щодо нагляду за виконанням законів органами досудового слідства. За таких підстав я маю право на відшкодування майнової та матеріальної шкоди завданої бездіяльністю органів прокуратури, досудового слідства та невжиття заходів щодо розгляду заяв в порядку КПК. Факт бездіяльності прокуратури встановлено судом 18.09.2007р. та ухвалою Христинівського райсуду від 25.11.15р. А відповідно ст. 61ЦПКУ ці факти не підлягають доказуванню. Виходячи з вимог ст. 61,127,130 КПКУ, ст. 22,23 ЦКУ бездіяльність прокурора Павленко щодо протиправної бездіяльності мені заподіяно значну майнову, матеріальну, моральну шкоду. Тому суд зобов`язаний витребувати для огляду матеріали № 25-15/1-11 з прокуратури як доказ. Витребувати для огляду м.п. №121-пр/05, м. за заявами з прокуратури Христинівського району вул. Флорекштська, 11 м.Христинівка як доказ шкоди. Витребувати для огляду кримінальне провадження від 28.12.12р. з Христинівського ВП УМВС в Черкаській області вул. Шевченка, 42 м.Христинівка, всі ці докази являються прямою підставою до стягнення майнової, матеріальної шкоди на загальних підставах передбачені нормами ст.1166,1167 ЦКУ. А відповідальність за шкоду завдану мені діями або бездіяльністю працівника прокуратури під час виконання ним своїх трудових, службових обов`язків згідно ст. 1172 ЦКУ покладається на юридичну особу. Цю норму визначено в ст.121,130 КПКУ. Отже, відповідно ст.28 КПКУ визначено розумні строки які слідчі досудового розслідування не дотримуються. Тому відповідно до ст.308 КПКУ я зобов`язаний був звертатись до прокуратури яка веде нагляд на підставі ст.36,39,110 КПКУ, ЗУ «Про прокуратуру» та Наказу ГПУ №4/Іги 3.12.12р. Але посадові особи прокуратури своєю протиправною бездіяльністю спричинили мені значну майнову, матеріальну шкоду. Майнова шкода це вартість викраденого з складу СВК «Росішки» двигуна демонтованого в 2007р., вартість 15560 грн., рахунок від 31.05.08р. №03232 та матеріальна шкода, до якої відноситься судові витратив справах про скасування постанов, подач скарг до суду, виготовлення копій доказів, проїзд до суду, прокуратури, міліції, поліції та відділення зв`язку для подачі/л. процесуальні витрати та втрата особистого, робочого часу. Так постановою від 3.04.2014р. закрите кримінальне провадження не встановивши особу, події злочину та майнову, матеріальну шкоду. Тому дану постанову оскаржено в справі №706/537/14-к скаргу Хроистинівський райсуд не задовольнив з посиланням на те, що прокурор 21.04.14р. скасував постанову. А тому мною подано скаргу про незаконну бездіяльність в справі 706/847/14-к та скасування чергової постанови від 5.06.14р. про закриття кримінального провадження, скаргу задоволено 29.07.14 скасовано постанову, але слідство ніхто не проводить. Тому я знову подаю скарги в справах №705/548/15-к, №705/549/15-к, №706/697/15-к, №705/951/15-к, №706/93-16-к, 147/16-к, №706/458/16-к в яких скарги не задоволено. А тому мною було подано заяви до ГПУ, обласної прокуратури які повертались до місцевої прокуратури Умані на які цей прокурор Павленко видає виписки зокрема від 9.02.16р. за №25-15/І-ІІ які суд зобов`язаний витребувати та дослідити. Отже, згідно ст.16ЦКУ я маю право на відшкодування завданої шкоди. Матеріальна шкода становить 8769 грн. яка складається з витрат на проїзд до суду, прокуратури, поліції, які пов`язані з розглядом справ, поштові послуги на відправлення доказів, апеляцій, касацій, сплата за виготовлення копій, всі ці витрати зроблені мною для відновлення порушених моїх законних прав та інтересів».\~ \~ \~ \~ Ухвалою від 03.04.2017 залишено позовну заяву без руху. Ухвалою від 18.04.2017 позовну заяву повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29.06.2017 скасовано ухвалу Уманського міськрайонного суду від 18.04.2017 та матеріали справи направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою від 24.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивачем подано\~до суду:\~09.08.20107\~заяву та\~пояснення на\~слухання справи\~з наданням\~доказів нанесення\~майнової,\~матеріальної шкоди; 11.10.2017 заяву про залучення до участі у справі співвідповідача - прокуратуру Черкаської області. Ухвалами від 03.11.2017 залучено прокуратуру Черкаської області в якості співвідповідача та витребувано у прокуратури Черкаської області для огляду матеріали за заявами № 06/1, № 05/2/1, № 25/04/2, № 04/2/2. 05.12.2017 керівником Уманської місцевої прокуратури Павленком Р. подано до суду заперечення. У запереченнях зазначено, що пред`явлений [PERSON] позов є невмотивованим, не базується на нормах законодавства, тому задоволенню не підлягає. В позовній заяві не зазначено жоден із елементів цивільно-правової відповідальності, не визначено наявність, розмір шкоди, не надано його обґрунтування, не мотивовано в чому полягає винна дія або бездіяльність заподіювача та причинний зв`язок між протиправним, на думку позивача, діянням та наслідком. Також вимога [PERSON] щодо зобов`язання закінчити перевірку по кримінальному провадженні з оголошенням підозри є фактично скаргою на рішення, дії та бездіяльності слідчого, прокурора в розумінні ст. 303 КПК України та не може бути предметом розгляду у цивільній справі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з їх безпідставністю. Позивачем подано до суду: 05.02.2018 заяву про призначення судової експертизи для дослідження ступеню ушкодження здоров`я та моральної шкоди; 21.02.2018 заяву про виконання судової повістки від 08.02.2018 та клопотання про розгляд справи без його участі; 11.04.2018 заяву про розгляд справи без його участі та повторне пояснення на заперечення корумпованого, безграмотного прокурора Павленка Р. від 05.12.2017. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 12.04.2018 продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче засідання. Позивачем подано до суду: 19.04.2018 заяву про надіслання заявлених копій та видачу рішень про призначення судової експертизи; 26.04.2018 заяву про витребування заявлених доказів та витребування кримінального провадження від 28.12.2012 для огляду та надання в судову експертизу визначення ушкодження здоров`я та шкоди; 26.04.2018 заяву про надіслання завіреної копії повідомлення з прокуратури про відмову в наданні заявлених доказів. 03.05.2018 представником Уманської місцевої прокуратури, прокуратури Черкаської області І. Білковською подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] . Позивачем подано до суду: 13.06.2018 заяву про розгляд справи без його участі; 05.07.2018 заяву про розгляд справи без його участі з витребуванням та дослідженням зазначених доказів; 27.07.2018 заяву про розгляд справи по суті після забезпечення заявлених доказів, які не забезпечив суд для проведення експертизи про визначення моральної шкоди; 08.08.2018 про розгляд справи без його участі та витребування заявлених доказів з призначенням судової експертизи для визначення ступеня ушкодження здоров`я та визначення моральної шкоди; 05.10.2018 заяву про забезпечення заявлених доказів для огляду в судовому засіданні та розгляд попереднього слухання у справі без його участі; 25.10.2018 заяву про збільшення позовних вимог внаслідок не розгляду справи в строк; 25.10.2018 клопотання про витребування доказів до початку слухання в справі для визначення завданої майнової, матеріальної, моральної шкоди судом та судовим експертом; 22.11.2018 пояснення доказами на слухання у справі; 10.01.2019 заяву про розгляд справи без його участі та забезпечення заявлених у справі доказів з дослідженням їх у судовому засіданні з задоволенням позовних вимог; 14.02.2019 заяву про розгляд справи без його участі та витребуванням і дослідження заявлених доказів у справі; 25.03.2019 заяву про витребування та огляду заявлених доказів у справі та проведення слухання в справі без його участі; 27.03.2019 заяву про витребування заявлених доказів та розгляду справи без його участі. 25.04.2019 прокуратурою Черкаської області на виконання ухвали від 03.11.2017 про витребування доказів повідомлено, що витребувані судом матеріали мають лише індекс структурного підрозділу прокуратури області. Разом з цим вхідний номер та рік розгляду звернення не зазначені [PERSON] у його клопотанні. Одночасно зазначено, що вказані матеріали можливо надати при зазначенні їх вихідного номеру та року розгляду звернення. Позивачем подано до суду: 28.11.2019 заяву про витребування та дослідження заявлених доказів та направлення завірених копій на його адресу та провести розгляд справи без його участі; 06.02.2020 заяву про надіслання завірених копій доказів з справи та рішення суду у справі, як того вимагає ЄСПЛ; 01.04.2020 заяву про розгляд справи без його участі внаслідок відсутності коштів на життя та внаслідок погроз; 09.04.2020 розрахунок судових витрат у справі; 07.07.2020 заяву про розгляд справи без його участі внаслідок відсутності коштів на життя та карантину; 11.09.2020, 27.04.2021, 15.06.2021 заяви про розгляд справи без його участі; 26.07.2021 заяву про надання засвідчених копій опису матеріалів з справи та рішення у справі. Ухвалою від 03.08.2021 замінено у справі відповідачів: Уманську місцеву прокуратуру та прокуратуру Черкаської області на їх правонаступників, а саме: на Уманську окружну прокуратуру та Черкаську обласну прокуратуру. Закрито підготовче провадження у справі. Позивачем подано до суду: 05.10.2021 заяву про витребування, дослідження заявлених доказів та видачу копії матеріалів справи; 06.10.2021 заяву про розгляд справи без його участі за відсутності коштів на життя, погрози внаслідок корупції; 09.02.2022 заяви про надіслання ухвали про прийняття справи до розгляду, ухвали про закінчення підготовчого провадження та рішення по справі; 03.03.2023 заяву про надання рішення у справі; 15.11.2023 заяву про надіслання рішення у справі; 29.11.2023, 07.06.2024 заяву про надіслання рішень та копій з матеріалів справи. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 справа передана на розгляд судді Єщенко О.І. Ухвалою від 24.06.2024 прийнято справу до свого провадження суддею Єщенко\~О.І. та призначено судове засідання на 31.07.2024. Ухвалою від 22.10.2024 задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] та визнано явку позивача [PERSON] у судове засідання обов`язковою. Судове засідання відкладено на 10.12.2024. 19.11.2024 за вх. № 28568 до суду надійшла заява позивача [PERSON] , датована 17.10.2024, в якій він просив слухання у справі провести без його участі та стягнути з належного відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 16650 грн, матеріальну шкоду в сумі 8768 грн, моральну шкоду в сумі 10850 грн та судові витрати в сумі 688 грн. Також 28.11.2024 за вх. № 29440 до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі та пояснення завданої майнової, матеріальної, моральної шкоди та процесуальних судових витрат, завданих в к.п. від 28.12.20102 та 14.03.2014. У заяві позивач просив суд провести без його участі та стягнути з належного відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 16650 грн, матеріальну шкоду в сумі 8768 грн, моральну шкоду в сумі 10850 грн та судові витрати в сумі 688 грн. Ухвалою від 10.12.2024 позов [PERSON] до Уманської окружної прокуратури, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування майнової та матеріальної шкоди залишено без розгляду. Постановою Черкаського апеляційного суду від 11.03.2025 ухвалу Уманського міськрайонного суду від 10.12.2024 скасовано, матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. За результатами передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2025 справа передана на розгляд судді Єщенко О.І. Ухвалою від 27.03.2025 прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою від 03.06.2025, з метою не порушення прав позивача, у судовому засіданні розглянуто всі подані та долучені до справи заяви позивача [PERSON] про витребування доказів, які задоволено частково та витребувано: -\~в Христинівського ВП (вул. Шевченка, 42, м. Христинівка Черкаської області) матеріали перевірки № 35/08 р., № 480/08; відмовні матеріали № 121-пр/05, № 48-пр/09 та заяви № 25-15/І-ІІ по вказаних відмовних матеріалах; відмовні матеріали № 35/08, № 480/08; - в Черкаській обласній прокуратурі (бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси) кримінальне провадження № 12012250260000091 від 28.12.2012 та кримінальне провадження № 12014250260000128 від 14.03.2014. На виконання ухвали суду від 03.06.2025 про витребування доказів Уманською окружною прокуратурою за вх. № 16596 від 24.06.2025 надано до суду матеріали кримінального провадження № 12012250260000091. Також, на виконання вказаної ухвали, листом начальника ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за вх. № 16690 від 24.06.2025 повідомлено, що ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області не має можливості надати матеріали перевірки по заявах [PERSON] , а саме № 35/08, № 121 пр./05 та № 48 пр./09, оскільки вони зберігаються в Христинівському відділі Уманської окружної прокуратури. Матеріали перевірки № 480/08 приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12012250260000091 від 28.12.2012. 03.07.2025 від начальника відділу Черкаської обласної прокуратури до суду на виконання ухвали від 03.06.2025 про витребування доказів надійшли матеріали кримінального провадження № 12014250260000128. Також листом повідомлено суд, що матеріали кримінального провадження № 12012250260000091 від 28.12.2012 надіслано до суду Христинівським відділом Уманської окружної прокуратури 19.06.2025 та матеріли даного провадження в архіві обласної прокуратури відсутні. 21.08.2025 від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та пояснення позовних вимог. У заяві він просив: розгляд справи провести без його участі внаслідок його хвороби; стягнути на його користь з належного відповідача майнову шкоду в сумі 16650 грн, матеріальну шкоду в сумі 8769 грн, моральну шкоду в сумі 10850 грн, судові та процесуальні витрати в сумі 3384 грн та судові витрати в сумі 1848 грн. У поясненнях зазначено, що відповідно до рішення ВСУ від 16.04.2008, яким скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції з стягненням майнової, моральної шкоди з прокуратури, тому йому гарантовано стягнення майнової, матеріальної, моральної шкоди та судових витрат. Суд в ухвалі від 03.06.2025 визнає, що ним неодноразово подавались заяви, пояснення та розрахунки майнової, матеріальної шкоди та судових витрат у даній справі. В жодних запереченнях та відзиві на позов відповідачі не визнають своїх порушень КПК України та КК України, де згідно всіх процесуальних норм досудове розслідування повинно тривати 1 рік, а не 20 років. Судом лише через 8 років фізичних, моральних катувань було витребувано кримінальні провадження та матеріали перевірки за його заявами. Разом з цим, ухвалою суду від 03.06.2025 відмовлено у витребуванні та огляду кримінальних справ за скаргами про незаконну бездіяльність органів досудового слідства, прокуратури в частині невиконання ухвал слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінальних проваджень та стягнення процесуальних судових витрат, понесених під час оскарження постанов слідчих Христинівського РУП. 09.09.2025 на виконання запиту суду від 08.09.2025 з Христинівського відділу Уманської окружної прокуратури до суду надійшли матеріали перевірки № 48 пр/09 за заявою [PERSON] та [PERSON] та відмовний матеріал 35/08 за заявою [PERSON] . Також повідомлено, що матеріали перевірки № 480/08 приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12012250260000091 від 28.12.2012, так як вони стосуються одного правопорушення, та які були направлені до суду 19.06.2025. звернуто увагу суду, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2022 у справі № 705/1188/22 кримінальне провадження № 12012250260000091 від 28.12.212 закрите на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 286 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Також. 18.06.2025 на виконання ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025 у справі № 706/1110/15-ц на адресу суду скеровано матеріали перевірки № 121-2005. У судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивач [PERSON] повідомлений про розгляд справи належним чином, неодноразово подавав до суду заяви про розгляд справи без його участі, беручи до уваги постанову Черкаського апеляційного суду від 11.03.202, в якій Черкаській апеляційний суд вказав, що присутність у судовому засіданні є правом, а не обов`язком позивача, суд ухвалив провести розгляд справи без участі позивача за наявними у справі доказами. У судове засідання 12.09.2025 представник відповідачів Уманської окружної прокуратури та Черкаської обласної прокуратури прокурор Бурлака В.П. не з`явилась, 12.09.2025 подала до суду заяву. У заяві вказала, що враховуючи те, що позивач [PERSON] не зважаючи на визнання судом його явки обов`язковою в судові засідання не з`являється та подає заяви про розгляд справи за наявними доказами, також враховуючи великий обсяг письмових доказів, які необхідно дослідити в судовому засіданні, з метою економії процесуального часу, просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника відповідачів. Вказала, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх необґрунтованими та просила суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, надані на виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.06.2025 кримінальні провадження, відмовні матеріали та матеріали перевірки, суд дійшов такого висновку. Досліджуючи спір у справі щодо належності відповідачів, суд враховує, що відповідно до положень ч. 2 ст.\~2, ч. 1 ст.\~170 ЦК України\~передбачено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 641/8857/17 викладений висновок, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляє державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зроблено висновок про те, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. У справах про відшкодування шкоди державою, остання бере участь як відповідач через той орган, діями якого заподіяно шкоду. Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, до обов`язків якої входить списання коштів з Державного бюджету України, і не несе відповідальність за неправомірні рішення, дії чи бездіяльність державних органів чи їх посадових осіб. З наведеного суд дійшов висновку, що позивач самостійно визначився з колом відповідачів, та Уманська окружна прокуратура та Черкаська обласна прокуратура є належними відповідачами у справі за його позовом про відшкодування майнової, матеріальної та моральної шкоди. Водночас суд роз`яснює позивачу, який просив суд стягнути матеріальну, майнову та моральну шкоду з належного відповідача, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач [PERSON] неодноразово під час розгляду справи в суді різними складами суду конкретизував позовні вимоги. У останній поданій до суду заяві просив суд: стягнути на його користь з належного відповідача майнову шкоду в сумі 16650 грн, матеріальну шкоду в сумі 8769 грн, моральну шкоду в сумі 10850 грн, судові та процесуальні витрати в сумі 3384 грн та судові витрати в сумі 1848 грн. Позивач [PERSON] у позові та поданих заявах зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок між незаконністю дій та бездіяльністю посадових осіб відповідачів у справі та понесених ним матеріальних і моральних збитків є очевидний. Незаконність відповідних дій та вина відповідачів підтверджена численними доказами у справі, зокрема судовими рішеннями, матеріалами перевірок уповноважених органів, тощо і повторного доведення при розгляді цієї справи не потребує. Як зазначено у позовній заяві, позивачем пред`явлено до суду цей позов з тих підстав, що ним було подано заяви про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, він є потерпілим внаслідок кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 55 КПК України) і що внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури йому завдано майнової шкоди у вигляді понесених ним витрат на забезпечення і захист його процесуальних прав потерпілого у досудовому розслідуванні, а також завдано моральної шкоди. За правилами пунктів 7, 10 частини першої\~статті 56 КПК України\~протягом кримінального провадження потерпілий має право: оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Таким правом позивач скористався і поніс у зв`язку з цим матеріальні витрати. Зокрема: витрати транспортного характеру; витрати на виготовлення копій [PERSON] у зв`язку з оскарженням дій/бездіяльності посадових осіб відповідачів у цій справі при досудовому розслідуванні. За правилами\~статті 118 КПК України\~процесуальні витрати (у кримінальному процесі) складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Матеріальні збитки позивача у цій справі мають ознаки процесуальних витрат, понесених у кримінальному процесі, оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, тощо [PERSON] проводилося в порядку, передбаченому\~КПК України, на стадії досудового розслідування, і ці відповідні дії відносяться саме до кримінального провадження за правилами пункту 10 частини першої\~статті 3 КПК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що питання щодо процесуальних витрат у кримінальному процесі вирішується судом у вироку суду або ухвалі (стаття 126 КПК України) в порядку статей\~124,\~125 КПК України. Питання про відшкодування (компенсація) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі врегульовано\~статтею 130 КПК України. Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (статті\~1167,\~1176 ЦК України;\~Закон України від 01.12.1994 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). У цьому випадку положення\~Закону України від 01.12.1994 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~не застосовуються, оскільки статтею 1\~цього Закону конкретизовано осіб, на які дія цього\~Закону\~поширюється і потерпілого внаслідок кримінального правопорушення до кола цих осіб не включено. Аналогічний висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 705/1110/15-ц, на яку також неодноразово посилається позивач у поданих до суду заявах. Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 29.08.2023, від 26.04.2024 у справі № 922/1767/22. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 16650 грн та матеріальної шкоди в розмірі 8769 грн. Позивач [PERSON] неодноразово у поданих заявах просив суд призначити у справі № 705/1398/17 психологічну експертизу для визначення суми моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, фізичних душевних страждань під час тривалих оскаржень незаконних постанов, відписок, не проведення слідчих дій по кримінальному провадженню від 28.12.2012 № 12012250260000091 за заявами по матеріалам перевірки № 121-пр/05, № 35/08, № 480/08 та №48-пр/09. Проведення експертизи просив доручити психологам Черкаського відділення КНДІСЕ, вул. Смілянська, 81, м. Черкаси (т.1 а.с.149, 156, 213). Суд, розглянувши заявлену вимогу, вважає необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~103\~ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. За загальним правилом експертиза призначається, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення. Згідно з п. 6 р. VІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей. Разом з тим, судова експертиза повинна призначатись лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування. Позивач у судові засідання не з`явився, фактично у подальших поданих заявах підтримав раніше подані заяви про призначення експертизи, які містять лише одне обгрунтування підстав для її проведення, а саме визначення суми моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, фізичних душевних страждань під час тривалих оскаржень незаконних постанов, відписок, не проведення слідчих дій по кримінальному провадженню від 28.12.2012 № 12012250260000091 за заявами по матеріалам перевірки № 121-пр/05, № 35/08, № 480/08 та № 48-пр/09. Так, призначення заявленої позивачем судової експертизи за правилами\~ст. 105 ЦПК України\~не є обов`язковим, не стосується обставин, що заявлені позивачем як підстави позову, на вирішення фактично поставлене питання, яке не обґрунтоване викладенням певних фактів, тому виходить за межі предмету спору, яким є згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності та підлягають обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні; тому суд вважає заявлені клопотання про судову експертизу безпідставним. Суд при розгляді такої категорії справ, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діяннями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування і подання доказів розподіляється між сторонами за принципом: та з них, що посилається на юридичні факти, які обґрунтовують ці вимоги чи заперечення або інші обставини, які мають значення для вирішення справи, зобов`язана їх доказати шляхом подання суду відповідних доказів. Експертиза встановлення факту заподіяння моральних страждань (моральної шкоди) та розміру їх можливої компенсації проводиться, зазвичай, за фактами протиправних дій. Тобто, призначати судово-психологічну експертизу потрібно по встановленим та доведеним фактам порушення прав позивача. Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені\~наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5,\~до компетенції атестованого судового експерта психолога відноситься питання визначення можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання (моральну шкоду), якщо такі страждання будуть встановлені. Також на даний час в Україні Міністерством юстиції України в Реєстрі методик проведення судових експертиз атестована та зареєстрована Методика психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди (реєстраційний код 14.01.75, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 18.01.2019). Проте існуючі методичні рекомендації не встановлюють єдиних критеріїв визначення розміру відшкодування моральної шкоди, тому це питання залежить від суб`єктивної думки суду, про що прямо зазначено у ч. 3\~ст. 23 ЦК України, а саме розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі шляхом порушення права учасника справи (наявність моральної шкоди). При цьому має бути встановлена протиправність діяння заподіювача шкоди (наявність вини останнього в заподіянні моральних страждань (моральної шкоди); наявність причинного зв`язку між моральними стражданнями і протиправним діянням заподіювача шкоди (наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою). Таким чином, важливим питанням, яке відноситься до предмета доказування у справі про відшкодування моральної шкоди і на яке не можна відповісти при експертному психологічному дослідженні чи знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку фізичні чи моральні страждання позивача з діяннями відповідача. Замість цього позивачем ставиться питання щодо можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання (моральну шкоду), яке, на думку суду, разом з визначенням вини заподіювача шкоди належить до виключної компетенції суду. Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, виходячи із предмету спору, та враховуючи, що стягнення моральної шкоди є похідним від встановлення факту протиправних дій, який має бути встановлений в першу чергу, суд не вбачає обґрунтованих підстав для призначення судово-психологічної експертизи. Враховуючи викладене, суд вважає, що призначення експертизи, про яку просить позивач у свої заявах, є недоцільним, а тому заяви про призначення експертизи задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем у позовній заяві самостійно визначено суму моральної шкоди, яку, на його думку, йому спричинено діями відповідачів, а саме в розмірі 10850 грн. Розглядаючи заявлений спір, суд вважає, що до спірних правовідносин в частині вимог позову про стягнення моральної шкоди підлягають застосуванню положення статей\~1167,\~1176 ЦК України. За заявами позивача під час розгляду справи було витребувано та досліджено відмовний матеріал 35/08 за спільною заявою [PERSON] та [PERSON] та матеріали перевірки № 48 ПР-09 і № 121-2005 за заявами [PERSON] . У порушенні кримінальних справ за вказаними заявами було відмовлено, [PERSON] не визнаний потерпілим, тому суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з прокуратури у порядку, передбаченому ст.ст. 1167, 1176 ЦК України. Судом встановлено, що 28.12.2012 внесено відомості до ЄРДР за № 12012250260000091 за заявою [PERSON] , який повідомив, що в серпні 2012 року з складу СВК «Розсішки» було викрадено двигун, який було демонтовано з автомобіля «САЗ-3507», який належить [PERSON] орган досудового розслідування Христинівський РВ УМВС України в Черкаській області. Відомості в ЄРДР внесено за ч. 1 ст. 185 КК України. До матеріалів кримінального провадження приєднано матеріали перевірки № 480/08 по заяві [PERSON] , у яких неодноразово було відмовлено у порушенні кримінальної справи та такі постанови було скасовано як прокурорами, так і слідчими суддями, останній раз ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 03.05.2012 скасовано постанову від 30.01.2012 про відмову в порушенні кримінальної справи, а матеріали повернуто до прокуратури Христинівського району Черкаської області для проведення додаткової перевірки. Постановою слідчого СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 03.04.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012250260000091 від 28.12.2012 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановою прокурора прокуратури Христинівського району від 21.04.2014 постанову слідчого від 03.04.2014 про закриття кримінального провадження скасовано. Кримінальне провадження направлено для проведення додаткового досудового розслідування. У постанові прокурора зазначено, що слідчим не вжито заходів до перевірки фактів викладених у заявах [PERSON] . Сам заявник опитаний поверхнево, без з`ясування обставин, необхідних для встановлення істини у кримінальному провадженні. Крім того необхідно до матеріалів кримінального провадження долучити копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.01.2013, встановити та допитати в якості свідків осіб, яким може бути відомо про факти, викладені [PERSON] у заяві від 28.12.2012, виконати інші слідчі дії, в яких виникне необхідність. Постановою слідчого СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 05.06.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012250260000091 від 28.12.2012 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29.07.2014 постанову від 05.06.2014 про закриття кримінального провадження № 12012250260000091 скасовано. В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідча як на підставу для закриття кримінального провадження покладається на те, що свідки відмовилися від показів на підставі ст. 63 Конституції України, а даним правом можуть скористатися лише обвинувачені чи їх родичі, що свідчить про неповноту проведеної перевірки. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25.11.2015 визнано бездіяльність слідчого у відмові у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 12012250260000091. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілим, йому вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та допитано в якості потерпілого. Матеріали кримінального провадження № 12012250260000091 містять рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яким позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , сільськогосподарського кооперативу «Росішки» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди солідарно за невиконання рішення суду, викрадення техніки, вузлів та робочих органів з техніки, стягуваної за рішенням суду, стягнення судових витрат у сумі 3285 грн з належної сторони, зобов`язання відповідачів зняти з обліку автомобіль САЗ 3507, д.н.з. [NUMBER] в органах ДАІ, вилучення технічного паспорта передачі [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано СВК «Росішки» передати [PERSON] технічний паспорт № [NUMBER] на автомобіль САЗ 3507, д.н.з. [NUMBER] . В іншій частині позовних вимог відмовлено. У рішенні суду зазначено, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20.01.2003 про зобов`язання правління СВК «Росішки» Христинівського району Черкаської області виділити в рахунок майнового паю [PERSON] та [PERSON] майно виконано у повному обсязі. Вищезазначена техніка та агрегати передані позивачам по справі, що підтверджується документально і вони нею розпорядились на власний розсуд, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити. Постановою слідчого СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 29.04.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012250260000091 від 28.12.2012 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. У постанові зазначено, що у даному кримінальному провадженні неодноразово надавались доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою допиту [PERSON] , однак на неодноразові виклики до слідчого [PERSON] ігнорує. Під час здійснення до місця проживання останнього [PERSON] від дачі пояснень відмовився посилаючись на те, що давав пояснення, а всі необхідні покази надасть у суді під час судового розгляду. У відповідності до п. 6 мотивувальної частини рішення Жашківського районного суду від 20.01.2003 зазначено: «Майно що пропонувалось позивачам на майновий пай складалось зі списаної, розукомплектованої техніки, що позбавляє позивачів можливості раціонально його використовувати». Звітом про експерту оцінку транспортних засобів і сільськогосподарських машин, що належать СВК «Росішки» від 21.03.2001 п. 9 автомобіль САЗ 3507, самоскид, 1988 р.в., державний номер [NUMBER] , шасі [NUMBER] «Двигун відсутній, акумуляторна батарея відсутня». Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 17.08.2020 скасовано постанову Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області від 29.04.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 12012250260000091 від 28.12.2012. в ухвалі слідчим суддею зазначено, що слідчим не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій допущено неповноту слідства. При досудовому розслідуванні має бути проведено криміналістичну експертизу стосовно дати складання акту про знищення документів, вірно кваліфікувати підстави для закриття кримінального провадження. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2022 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28.12.2012 за № 12012250260000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків даності притягнення до кримінальної відповідальності. Також судом досліджено матеріали кримінального провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР за № 12014250260000128 за фактом того, що 14.03.2014 до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшла постанова судді Христинівського районного суду від 18.11.2013 [PERSON] про проведення досудового розслідування по заявам [PERSON] , в яких він просить розпочати провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, щодо невиконання рішення суду працівниками міліції та працівниками прокуратури при проведенні додаткової перевірки. Відомості в ЄРДР внесено за ч. 1 ст. 382 КК України. Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 19.05.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12014250260000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 08.07.2014 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.05.2014. Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 01.08.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12014250260000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою заступника прокурора Черкаської області від 02.09.2014 постанову слідчого від 01.08.2014 про закриття кримінального правопорушення скасовано, кримінальне провадження направлено начальнику слідчого відділу прокуратури області для організації проведення подальшого досудового розслідування в межах розумних строків в порядку, визначеному КПК України. Постанова мотивована тим, що проведення досудового розслідування проведено слідчим СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області в порушення вимог ч. 4 ст. 216, ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень КПК України. Листом від 05.09.2014 кримінальне провадження направлено до прокуратури Черкаської області для організації досудового розслідування та відповідно до повідомлення слідчого СВ прокуратури Черкаської області від 08.09.2014 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014250260000128. Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.03.2015 кримінальне провадження № 12014250260000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність прокуратури Черкаської області та зобов`язання вчинити дії, а саме відмовлено у визнанні незаконної бездіяльності у частині не визнання його потерпілим та зобов`язанні слідства визнати його потерпілим з наданням пам`яток про права та обов`язки з визначенням цивільного відповідача та шкоди. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2016 постанову слідчого від 27.03.2015 про закриття кримінального провадження № 12014250260000128 скасовано, кримінальне провадження повернуто до прокуратури Черкаської області для проведення досудового розслідування. Як на підставу для скасування постанови про закриття кримінального провадження в ухвалі суду зазначено, що суддя не може визнати всебічним та повним досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки по справі не допитаний сам [PERSON] , який і звернувся до правоохоронних органів із заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, а отже може володіти інформацією про обставини, що мають істотне значення для слідства. 13.12.2016 прокурором відділу прокуратури Черкаської області надано доручення від 13.12.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого доручено прокурорам Савченку В.В. та Козінському В.О. детально опитати [PERSON] з приводу його заяв. Відповідно до рапорту прокурора Уманської місцевої прокуратури у Христинівському відділі Савченка В. на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій повідомлено, що ним на адресу [PERSON] 15.12.2016 рекомендованим листом направлено повістку про виклик [PERSON] на 19.12.2016 для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 12014250260000128. Для участі у слідчих діях [PERSON] не з`явився. 20.12.2016 [PERSON] до канцелярії Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури подав письмові пояснення та від участі у допиті відмовився у категоричній формі. Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 кримінальне провадження № 12014250260000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2017 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2017 про відмову в задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 про закриття кримінального провадження залишено без змін. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтею 1174 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала\~у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Позивач у позові та доданих під час розгляду справи заявах посилається на те, що судовими рішеннями слідчих суддів неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів, у тому числі щодо кримінальних проваджень № 12014250260000128 та № 12012250260000091, згідно з яким позивача визнано потерпілим, а тому вважав доведеними обставини наявності підстав для відшкодування моральної шкоди. Суд не погоджується з такими доводами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням матеріального та процесуального права з огляду на таке. У кримінальному провадженні № 12014250260000128 позивач [PERSON] взагалі не визнавався потерпілим. Щодо кримінального провадження 12012250260000091, в якому його було визнано потерпілим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог\~статті 1174 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей\~1167,\~1174 ЦК України. При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано відповідача вчинити певні процесуальні дії та/або скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів у межах розгляду кримінального провадження № 12012250260000091 від 28.12.2012, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 686/12334/18 та від 20.05.2020 у справі № 337/3375/17. Суд також при розгляді справи враховує висновок Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 335/12338/18, відповідно до якого Верховний Суд встановив доведеним факт тривалої протиправної бездіяльності правоохоронних органів щодо проведення необхідної перевірки заяви про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою, прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження у спосіб, який для заявника демонструє ігнорування його доводів, дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості. У поданому [PERSON] позові та долучених заявах позивач також наполягав на задоволенні позову з підстав факту тривалості перевірок за його заявами та надмірною тривалістю досудового розслідування. При цьому з досліджених у судовому засіданні матеріалів перевірок, відмовних матеріалів та кримінальних проваджень за заявами [PERSON] , судом не вбачається ігнорування слідчими, що проводили матеріали перевірки та досудове розслідування доводів [PERSON] , він сам частково ігнорував виклики слідчих та рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади не були визнанні незаконними. З огляду на зазначене, суд виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі\~статті 81 ЦПК України\~є його процесуальним обов`язком. Отже, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди, розмір якої також не обґрунтований. Водночас суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Суд зазначає, що усі інші аргументи сторін вивчені та досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують та по суті на них не впливають. За правилами ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed