Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У червні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 6 000 грн, відсотки за користування коштами та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 04.10.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути вказані кошти в строк до 10.01.2025, що підтверджено письмовою розпискою, однак відповідач кошти не повернув, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.06.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 20.08.2025. 20.08.2025 в поданій до суду заяві позивач уточнив свої вимоги, просив стягнути суму позики в розмірі 6 000 грн з урахуванням відсотків за користування коштами за вказаний у період розписці. 18.09.2025 позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить долучити до матеріалів справи оригінал розписки від 12.12.2024 та звертає увагу на дату позики - 14.10.2024. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання, відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходив, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Судом встановлено наступне. 14.10.2024 [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 000 грн та зобов`язався їх повернути до 10.01.2025, про що написав розписку від 12.12.2024. Розписка містить умову, що у разі невчасного повернення нараховуються відсотки у розмірі 10% за кожен місяць прострочення з дати позики, кошти передані безготівково. Оригінал розписки наданий стороною позивача та містяться в матеріалах справи. На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 29.09.2020. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору позики, який оформлено сторонами в письмовій формі шляхом написання розписки відповідачем. Так, сторони досягли згоди, що відповідач отримав у позику 14.10.2024 кошти у розмірі 6 000 грн та зобов`язався здійснити їх повернення до 10.01.2025. Докази повернення грошових коштів у справі відсутні, отже свої зобов`язання [PERSON] не виконав, тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку. Оскільки відповідач порушив взяті зобов`язання, тому позивач має право на стягнення процентів від суми позики в розмірі 10% від суми за кожен місяць прострочення з дати позики, а саме з 14.10.2024 по 10.01.2025. З огляду на вказане, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також грошові кошти в розмірі 1 741,94 грн, в тому числі: за жовтень 2024 року - 348,39 грн (6000 х 10% / 31 х 18); за листопад 2024 року - 600 грн; за грудень 2024 року - 600 грн; за січень 2025 року - 193,55 грн (6000 х 10% / 31 х 10). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Таким чином, враховуючі наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в загальному розмірі 7 741,94 грн, в тому числі: 6 000 грн - тіло позики; 1 741,94 грн - відсотки. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved