Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

представник Какун А.С. в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ», 07.04.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 20\~010 грн. 00 коп. боргу за договором позики № 2348529 від 30.07.2024 та 24\~000 грн. 00 коп. боргу за кредитним договором № 21772-07/2024 від 18.07.2024. Позов обґрунтовує тим, що 30.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено договір позики № 2348529, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачці 5 800 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитом, в порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 08.10.2024 склала 20\~010 грн. 00 коп. з яких 5\~800 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 11\~600 грн. заборгованість за пенею та 2\~593 грн. 18 коп. заборгованість за комісією, що 08.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~підписано реєстр\~боржників № 33\~до договору\~факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, згідно умов якого право грошової вимоги за договором №\~ 2348529 від 30.07.2024 перейшло до позивача, сума заборгованості на 28.02.2025 складає 20\~010 грн.\~00 коп.\~ Крім цього,\~\~18.07.2024\~між\~ТОВ\~«Аванс кредит»\~та\~відповідачкою\~укладено договір\~про\~надання\~фінансового кредиту\~№\~21772-07/2024,\~згідно\~умов\~якого Товариство\~строком\~на 120\~днів,\~надало\~відповідачці\~5\~000\~грн.\~00\~коп.\~фінансового\~кредиту\~зі\~сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~1,\~5\~%\~на добу\~на залишок\~заборгованості,\~в порушення\~умов договору\~відповідачка\~свої\~зобов`язання за\~таким\~належним\~чином не\~виконувала,\~через що\~у\~неї\~перед ТОВ\~«Аванс\~кредит»\~виникла заборгованість,\~яка\~станом на\~19.11.2024\~склала 24\~000\~грн.\~00\~коп.\~з\~яких\~5\~000\~грн.\~00\~коп.\~-\~заборгованість\~за\~основною сумою\~боргу,\~9\~000\~грн.\~00\~коп.\~-заборгованість\~за\~відсотками\~та 10\~000\~грн.\~заборгованість за\~штрафними санкціями,\~що\~\~19.11.2024\~між\~ТОВ\~«Аванс кредит»\~та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»\~укладено договір\~факторингу\~№\~191124/2,\~згідно\~умов\~якого право\~грошової\~вимоги\~за договором\~№\~21772-07/2024\~від 18.07.2024\~перейшло\~до\~позивача, сума заборгованості на 28.02.2025 складає 24\~000 грн.\~00 коп. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 01.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 55). Відповідачка [PERSON] у відзиві від 13.05.2025 позов заперечила як необгрунтований мотивуючи в основному тим, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення 18.07.2024 та 30.07.2024 між нею та ТОВ\~«Аванс кредит»\~ і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитних договорів, як і доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів і зокрема первинних документів, оформлених відповідно до вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», інше. Просила у задоволенні позову відмовити. У судове засідання 26.09.2025, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, причин неявки не повідомила (а.с. 57-61). Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гончарук Д.Р. у відповіді на відзив від 27.05.2025 просив про задоволення вимог з мотивів наведених у позові та розгляд справи за його відсутності (а.с. 66-77). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3\~ст.207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Із змісту позовної заяви від 07.04.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2348529 убачається, що 30.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 2348529, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «728118». За умовами договору № 2348529, строком на 30 днів, відповідачка отримала від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит у сумі 5 800 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу № 44149-49ХХ-ХХХХ-7876 (а.с. 7-10). [PERSON] , підписавши електронним підписом договір позики № 2348529, яким визначено порядок та умови надання кредиту, погодилася та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/. Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів\~статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору позики. Сторони договору погодили процентну ставку (базову), яка становить 1, 50 % за один день користування кредитом та застосовується за умови належного виконання умов договору (п. 2.3 договору). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) становить 5, 00 % на день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 10 640, 17 %. Пунктом 2.4 договору передбачена комісія за надання позики 44,71 % від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 2\~593 грн. 18 коп. [PERSON] , не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за договором позики № 2348529 від 30.07.2024, внаслідок чого у неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 08.10.2024 склала 20\~010 грн. 00 коп., з яких яких 5\~800 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 11\~600 грн. заборгованість за пенею та 2\~593 грн. 18 коп. заборгованість за комісією (а.с. 19). 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов?язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов?язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 12-18). Згідно витягу з реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до боржника [PERSON] , сума заборгованості останньої за договором № 2348529 склала 20\~010 грн. 00 коп. (а.с. 19). Доказів повернення відповідачкою [PERSON] позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» отриманої у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 2348529 від 30.07.2024 грошової суми у розмірі 5\~800 грн. 00 коп. та відсотків за користування кредитом в розмірі 16 грн. 82 коп., які нараховані в межах строку кредитування, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині є обґрунтованою. Підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики №\~2348529 від 30.07.2024, що складається з пені в розмірі 11 600 грн., суд не убачає, з огляду на наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551\~ЦК України). Відповідно до п. 18 договору позики №\~2348529 від 30.07.2024, якщо сума позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нарахувати пеню у розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Разом з тим, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року\~на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином,\~ураховуючи\~перехідні\~положення ЦК\~України,\~вимога\~Товариства\~в частині\~стягнення з\~відповідачки\~на\~користь позивача\~11\~600\~грн.\~заборгованості за\~пенею за\~договором №\~2348529 від 30.07.2024, задоволенню не підлягає. Окрім цього, суд не убачає підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання позики в розмірі 2\~593 грн. 18 коп., з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої\~статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Пунктом 2.4 договору передбачена комісія за надання позики 44,71 % від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 2\~593 грн. 18 коп., яка нараховується одноразово в дату надання позики. Однак, встановивши в кредитному договорі сплату разової комісії, що нараховується в день видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідачка має сплатити згідно з договором проценти. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Умова, зазначена у договорі, порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 2\~593 грн. 18 коп. задоволенню не підлягає. Окрім цього, із змісту позовної заяви від 07.04.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії договору про надання фінансового кредиту № 21772-07/2024 від 18.07.2024 з додатком №1 до нього, паспорта споживчого кредиту убачається, що 18.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 21772-07/2024, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W2302». За умовами кредитного договору № 21772-07/2024 від 18.07.2024, строком на 120 днів, відповідачка отримала від ТОВ «Аванс кредит» кредит у сумі 5\~000 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № 44149-49ХХ-ХХХХ-7876 (а.с. 26-31). [PERSON] , підписавши електронним підписом кредитний договір № 21772-07/2024 від 18.07.2024, яким визначено порядок та умови надання кредиту, погодилася та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), який акцептований нею 18.07.2024 одноразовим ідентифікатором «W2302». Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів\~статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Сторони кредитного договору погодили відсоткову ставку, яка становить 1, 5 % за один день користування кредитом та застосовується у межах строку кредитування 120 днів. Підписавши кредитний договір № 21772-07/2024 та паспорт споживчого кредиту від 18.07.2024, відповідачка [PERSON] підтвердила отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз?яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання зобов?язань за таким договором ( п. 7 Паспорта кредиту). [PERSON] , не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 21772-07/2024 від 18.07.2024, внаслідок чого у неї перед ТОВ «Аванс кредит» виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 склала 24\~000 грн.\~00\~коп.\~з яких\~5\~000 грн.\~00\~коп.\~-\~заборгованість\~за основною сумою боргу, 9 000 грн. 00\~коп.\~-заборгованість\~за\~відсотками та 10\~000 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 37). 19.11.2024, між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 191124/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 33-36). Згідно витягу з реєстру боржників від 19.11.2024 до договору факторингу № 191124/2, ТОВ «Аванс кредит» відступило позивачу право вимоги до боржниці [PERSON] , сума заборгованості останньої за договором № 21772-07/2024 від 18.07.2024 склала 24\~000 грн.\~00\~коп. (а.с. 37). Доказів повернення відповідачкою [PERSON] позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» отриманої у позику від ТОВ «Аванс кредит» за договором № 21772-07/2024 від 18.07.2024 грошової суми у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. та відсотків за користування кредитом в розмірі 9 000 грн. 00 коп., які нараховані в межах строку кредитування, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині є обґрунтованою. Підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №\~21772-07/2024 від 18.07.2024, що складається з штрафних санкцій в розмірі 10\~000 грн., суд не убачає, з огляду на наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551\~ЦК України). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору №\~21772-07/2024 від 18.07.2024, у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200, 00 % від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. Разом з тим, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року\~на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином,\~ураховуючи перехідні\~положення ЦК\~України,\~вимога Товариства\~в частині\~стягнення з\~відповідачки на\~користь позивача\~заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 10\~000 грн. за кредитним договором №\~21772-07/2024 від 18.07.2024, задоволенню не підлягає. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610,\~612\~ч.1\~ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З огляду на вищенаведене, а також, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладених 18.07.2024 та 30.07.2024 між сторонами договорів допустила заборгованість перед Кредиторами, враховуючи строки кредитування за такими та укладені між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Аванс кредит» договори факторингу, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивача 5\~816 грн. 82 коп. боргу за договором позики № 2348529 від 30.07.2024 та 14\~000 грн. 00 коп. боргу за кредитним договором № 21772-07/2024 від 18.07.2024, а всього 19\~816 грн. 82 коп. Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача 1\~363 грн. 45 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із умов укладених кредитних договорів убачається, що кошти надавалися [PERSON] в безготівковій формі на її банківську картку № [NUMBER] , кожен раз. Таким чином, перерахування коштів на платіжну картку відповідачки за укладеними нею 18.07.2024 та 30.07.2024 кредитними договорами було здійснено, кожен раз, оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури і зокрема ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке не здійснює операцій з готівковими грошима та видаткові касові ордери на суму переказу не складає. Більше того, із інформаційного листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250627/62711-БТ від 24.07.2025, наданому суду на підставі ухвали від 23.06.2025 убачаєтьс, що держателем платіжної картки № [NUMBER] є [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , що 18.07.2024 та 30.07.2024 на цю ж картку через платіжну систему проведено фінансову операцію по переказу коштів на суму 5\~000 грн. та 5\~800 грн. відповідно (а.с. 79). Відтак, покликання відповідачки у відзиві про відсутність первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про отримання нею кредитних коштів, на увагу суду не заслуговують.

Outcome: partial