Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

22.07.2025 року позивач МТСБ України в особі представника адвоката Капля А.С. звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В позові посилаються на те, що 15 липня 2023 року о 19 годині 00 хвилин на а/д Р-04 поблизу будівлі № 55 по вулиці Щорса в селі Ярошівка Фастівського району Київської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр повороту ліворуч не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напрямку та здійснював його обгін. Внаслідок такого зіткнення, автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] . Після чого, автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , продовжив рух після зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO д.н.з. [NUMBER] та здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] , спричинив ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, однак провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП. Разом з тим, Фастівським міськрайонним судом Київської області відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження № 12023111310002121 від 19.07.2023 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2024 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим. На дату ДТП відповідач не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ у зв`язку з чим позивач прийняв рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 89\~036, 71 грн. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди позивачем було залучено ФОП [PERSON] , котрим було виконано Звіт № 0835-УУ про оцінку автомобіля «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. [NUMBER] , складеного 12.03.2024 року, вартість послуг якого склала 2\~857, 60 грн. Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з листом щодо повернення боргу в порядку регресу на суму 91\~894,31 грн. відповідачем було проігноровано дане звернення, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 30 липня 2025 року ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, при подачі позову зазначив, що справу просить слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 15 липня 2023 року о 19 годині 00 хвилин на а/д Р-04 поблизу будівлі № 55 по вулиці Щорса в селі Ярошівка Фастівського району Київської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр повороту ліворуч не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напрямку та здійснював його обгін. Внаслідок такого зіткнення, автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] . Після чого, автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. [NUMBER] , продовжив рух після зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO д.н.з. [NUMBER] та здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] , спричинив ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2024 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 12023111310002121 від 19.07.2023 року на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим [PERSON] . Провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 21.02.2024 року потерпіла [PERSON] звернулася з повідомленням до Моторного (транспортне) страхового бюро про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 15 липня 2023 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] , відповідача по справі, в страховій компанії застрахована не була. Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) станом на 12.03.2024 року (без врахування ПДВ) 89\~036,71 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий Наказ № 3.1/18372 від 26.09.2024 року, на підставі якого вирішено відшкодувати на рахунок [PERSON] , за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 89\~036, 71 грн, і яке згідно Платіжної інструкції № 927244 від 27.09.2024 року виплачено позивачем потерпілій стороні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~ включаючи\~ витрати\~ на\~ усунення пошкоджень, зроблених\~ навмисно\~ з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував\~ транспортним\~ засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 зазначеного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,\~ іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім відшкодування матеріального збитку в розмірі 89\~036,71 грн та задовольняє позов в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення вартості на послуги аварійного комісара в розмірі 2857,60 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 8 Порядку провадження діяльності аварійних комісарів, які з`ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», залучення моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 року № 5417 (у редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 року № 671), МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду (на момент проведення оцінки матеріального збитку автомобіля - в редакції пункту 9 «МТСБУ здійснює оплату послуг аварійних комісарів за рахунок коштів фонду захисту потерпілих»). Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховиком у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати страхувальника на проведення експертиз. Крім того, пунктом 7 вищевказаного Порядку передбачено, що МТСБУ зобов`язане відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише у разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений у пункті 6 цього Порядку строк та потерпілий скористався своїм правом відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що потерпілий звертався до МТСБУ з приводу встановлення розміру збитків і представник останнього не з`явився у встановлений строк. Таким чином, витрати МТСБУ в розмірі 2\~857,60 грн не входить до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою регламентної виплати, а тому підстави для стягнення цих витрат із відповідача відсутні. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved