Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 03.07.2021 між ТОВ «Лунеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2098323. Згідно умов договору сума кредиту складає 5000 грн., строк кредиту 30 днів. ТОВ «Лунеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй кредит у сумі 5000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 24.12.2021 між ТОВ «Лунеура Україна» та ТзОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" було укладено Договір факторингу №02-24122001, згідно з умовами якого ТОВ «Лунеура Україна» відступило "ФК КЕШ ТУ ГОУ" права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідачки. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідач по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 5000 грн. - тіло кредиту і 11400 грн. - нараховані відсотки, а всього 16400 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідачка право на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 20.03.2025 ухвалою суду відкрито провадження та ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 20.06 2025 відповідачці відмовлено у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження отримала 03.04.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не надіслала, зав та клопотань по суті позовних вимог від неї не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 03.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний Договір №2098323 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено у електронні формі за допомогою ІТС Товариства. Згідно умов вказано Договору сума кредиту складає 5000 грн., строк кредиту - 30днів (п. 1.2 та п. 1.3 Договору). Згідно п. 1.4.1 та 1.4.2. стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка - 0,95%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 7850 грн., за зниженою процентною ставкою - 6 425 грн. (п.1.6.1, 16.2 Договору). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем (п. 2.1). Також, договором передбачена авто пролонгація кредиту, яка не може бути більшою 120 календарних днів, включаючи період, визначений в п. 1.3 (п.4.2 Договору) (а.с.9-12). У Додатку №1 до Договору, сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.8). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «Лінеура Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.13). Видача грошових коштів у сумі 5000 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 про перерахування 03.07.2021 коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.22). Також, судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" було укладено Договір факторингу №02-24122001, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.20-21). На виконання умов Договору факторингу ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" сплатило ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у розмірі 190 000,00 грн., 2 000 000,00 грн. та 580 911,15 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с.25,56). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 24.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16 400,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума виданого кредиту; 11400 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.16). Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку [PERSON] за Кредитним договором №2098323, станом на 10.01.2025 заборгованість [PERSON] становить 16400 грн., з яких: 5000 грн. - сума виданого кредиту; 11400 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 03.07.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №2098323 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно вказаного договору [PERSON] отримала у позику грошові кошти у розмірі 5000 грн. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. 5.2 Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії, а саме 30 днів згідно п. 1.3 Договору (що в грошову виразі становить 2850 грн.), проте у зв`язку із простроченням погашення кредиту відбулася автопролонгація Договору та проценти нараховувалися ще протягом 90днів (що в грошовому виразі становить 8550 грн.), що відповідає п.4.2 Договору. Тобто, сума нарахованих процентів відповідає наданим стороною позивача розрахункам та умовам Договору та становить 11 400,00 грн. 5.3 Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. 5.4 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн., підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги від 29.12.2023; Додатковою угодою до Договору від 29.12.2023; Актом про отримання правової допомоги від 26.05.2025, рахунком на оплату №26.06.2025-23 від 26.05.2025 та платіжною інструкцією в №3 9071 від 26.05.2025 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги (а.с.18,19,47, 51, 52). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Від відповідачки не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, або інших заперечень. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved