Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступні обставини. [INFO] помер її дідусь, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . За свого життя спадкодавець висловлював свою волю щодо розпорядження квартирою на випадок своєї смерті на її користь, проте в день візиту нотаріуса завершити оформлення заповіту не вдалось внаслідок його смерті. 30.11.2022 р. за заявою позивача було відкрито спадкову справу №300/2022 14.08.2024 р. вона звернулась через свого представника із заявою про видачу свідоцтва про справо на спадщину за законом, проте отримала відмову через отримання від особи 1, яка є спадкоємцем першої черги, заяви про прийняття спадщини засобами електронного зв`язку. Вважає постанову незаконною через недотримання нотаріусом вимог ст. 47, 49 ЗУ «Про нотаріат» та просила її скасувати. Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 16.06.2025 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 07.07.2025 р. було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Під час дослідження матеріалів справи виникла необхідність у витребуванні від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетину кордону України [PERSON] , про що 07.08.2025 р. було постановлено відповідну ухвалу та задоволено клопотання представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до заяви просила розглядати справу за її відсутності. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, позицію представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Слободянюк А.І., позовні вимоги підтримав з наведених підстав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що позивачка разом з її матір`ю постійно доглядали за спадкодавцем, надавали допомогу у його лікуванні, допомагали утримувати житло покійного, здійснили його поховання та оформили всі необхідні документи, тощо. Натомість [PERSON] (особа 1), який є спадкоємцем першої черги та рідним батьком позивачки, більше десяти років до смерті його батька не цікавився його життям та здоров`ям, постійно проживає в республікі білорусь, не приїжджав до України навіть для поховання батька, його заява про прийняття спадщини, направлена на електронну адресу нотаріуса, не відповідає вимогам законодавства, а тому у нотаріуса були відсутні підстави для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Дослідивши наявні у справі письмові докази суд встановив наступні фактичні обставини справи. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця серія [NUMBER] від 30.11.2022 р., свідоцтвом про право власності на житло від 10.10.1995 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.02.2015 р. Позивач є рідною онукою спадкодавця, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.06.1983, та її батька, [PERSON] , тобто є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. За заявою [PERSON] від 30.11.2022 було відкрито спадкову справу №300/2022, внесено відомості про реєстрацію в Спадковому реєстрі та приватним нотаріусом було здійснено відповідні запити до державних органів а також розміщено оголошення з метою розшуку інших спадкоємців. 01.05.2023 р. на офіційну електронну адресу приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н.Б. надійшло в електронному вигляді заявление [PERSON] , о принятии наследства, открывшегося после смерти [INFO] его отца [PERSON] , проживающего по адресу: [ADDRESS] , яке було посвідчено нотаріусом Брестського нотаріального округу республіки білорусь. Інших заяв про прийняття спадщини, зокрема у паперовому вигляді, від спадкоємців не надходило. 14.08.2024 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, підставою для якої відповідач зазначила про надходження 01.05.2023 р. засобами електронного зв`язку заяви Особи 1, як спадкоємця за законом першої черги, про прийняття спадщини. Також, з урахуванням положень ст. 1258 ЦК України, зазначила про відсутність відомостей про відмову від прийняття спадщини або усунення від права на спадкування Особи 1. Нормативно-правове обґрунтування. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріуса зобов`язано, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. У пунктах 2, 9 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, та в інших випадках, передбачених законом. При цьому, згідно підпунктів 4.12.,4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Підпунктом 4.6 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку встановлено, що спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Аналогічна норма міститься устатті 1258 ЦК України, згідно якої спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Згідностатті 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, мають право на спадкування за законом у п`яту чергу (стаття 1265 ЦК України). Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 Книги шостої ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третястатті 1268 ЦК України). Відповідно до частин першої, другоїстатті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1273 ЦК України спадкоємцю надано право протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, відмовитися від прийняття спадщини, подавши нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини відповідну заяву, яку може бути відкликано протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України). Відповідно до\~п.\~2.1.\~Глави 10\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України\~(в\~редакції,\~чинній на\~час відкриття\~спадкової справи\~та подання\~заяви спадкоємцями)\~спадкова справа\~заводиться нотаріусом\~за місцем\~відкриття спадщини\~на підставі\~поданої (або\~такої,\~що надійшла\~поштою)\~першою заяви\~(повідомлення,\~телеграми)\~про прийняття\~спадщини,\~про відмову\~від прийняття\~спадщини,\~про відмову\~від спадщини,\~заяви про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~заяви спадкоємця\~на одержання\~частини вкладу\~спадкодавця у\~банку (фінансовій\~установі),\~заяви про\~видачу свідоцтва\~виконавцю заповіту,\~заяви виконавця\~заповіту про\~відмову від\~здійснення своїх\~повноважень,\~заяви другого\~з подружжя\~про видачу\~свідоцтва про\~право власності\~на частку\~в спільному\~майні подружжя\~у разі\~смерті одного\~з подружжя,\~заяви про\~вжиття заходів\~до охорони\~спадкового майна,\~претензії кредиторів. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Згідно ч. 3 Глави 10 цього Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява,\~на якій\~справжність підпису\~спадкоємця не\~засвідчена,\~надійшла поштою,\~вона приймається\~нотаріусом,\~заводиться спадкова\~справа,\~а спадкоємцю\~повідомляється про\~заведення спадкової\~справи та\~необхідність надіслати\~заяву,\~оформлену належним\~чином (справжність\~підпису на\~таких заявах\~має бути\~нотаріально засвідченою),\~або особисто\~прибути до\~нотаріуса. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. .. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Натомість з 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан, і ця обставина є загальновідомою та доказуванню не підлягає на підставі ч.3 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до\~ЗУ Про\~зупинення дії\~та вихід\~з Конвенції\~про правову\~допомогу і\~правові відносини\~у цивільних,\~сімейних та\~кримінальних справах\~та Протоколу\~до Конвенції\~про правову\~допомогу і\~правові відносини\~у цивільних,\~сімейних та\~кримінальних справах\~від 22\~січня 1993\~року було зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію\~Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої\~Законом України від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР\~(Відомості Верховної Ради України, 1994 р., N 46, ст. 417), та\~Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого\~Законом України від 3 березня 1998 року N 140/98-ВР\~(Відомості Верховної Ради України, 1998 р., N 26, ст. 162), який набрав чинності з 23.12.2022 р. \~Таким чином, із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України\~застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з\~Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів\~(1961 року, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка є чинною для України з 22.12.2003 р., єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно статті 4 цієї Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою. Наявна в матеріалах спадкової справи №300/2022 зареєстрована 01.05.2023 р. о 14.10 за №271 заява спадкоємця, [PERSON] , який постійно проживає в республікі білорусь та з 10.06.2019 р. жодного разу не в`їжджав на територію України, надіслана засобами електронного зв`язку, не відповідає вимогам щодо особистої подачі нотаріусу у письмовій формі заяви про прийняття спадщини, при цьому справжність його підпису не засвідчена у порядку, визначеному вимогами Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка є чинною для України з 22.12.2003 р., а тому, з урахуванням п.3.13 глави 10 Порядку він вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. У статті 50 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, подаються спадкоємцями, нотаріус лише перевіряє їх достатність для встановлення факту відкриття спадщини, складу спадкового майна та підстав для спадкування, якщо спадкування відбувається за законом - підстав для закликання до спадкоємства відповідно до встановленої законом черговості. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved