Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку літ «А-1» загальною площею 16,70 кв.м, житловою площею 10,50 кв.м., з сараєм літ. «Б», погрібом літ «В», огорожею №1-6, вигрібною ямою літ «В», за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в частині за [PERSON] , в частині за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва б/н від 29.11.1945 року, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою. Згідно рішення Постійної сесії Нарсуду Жовтневого району м.Мерефа від 27.09.1963 року по справі №2-314/1963 визнано, що свідоцтво про право власності від 29.11.1945 року, видане на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . За життя вона склала заповіт, посвічений головою Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04.09.1989 року, яким заповідала усе своє майно [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент прийняття спадщини проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] , робила поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, забрала речі покійної. Для оформлення спадщини вона звернулась із заявою до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 13.12.2023 року №1867/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю у Спадковому реєстрі інформації про посвідчення заповіту від імені [PERSON] . Позивач вважає, що має право на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але не може вирішити питання про оформлення спадщини в позасудовому порядку, тому звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2024 року витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області та Харківського обласного державного нотаріального архіву відомості щодо осіб, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , а також відомості щодо наявної інформації про зміну або скасування заповіту, посвідченого головою Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04.09.1989 року, згідно якого [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] , або посвідчення [PERSON] інших заповітів після 04.09.1989 року до [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року витребувано з Дергачівської районної державної нотаріальної контори Харківської області та Харківського обласного державного нотаріального архіву відомості щодо осіб, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , а також відомості щодо наявної інформації про зміну або скасування заповіту, посвідченого головою Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04.09.1989 року, згідно якого [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] , або посвідчення [PERSON] інших заповітів після 04.09.1989 року до [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2025 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, пояснила, що познайомилася із [PERSON] в 1981 році, у них була поряд земельна ділянка. Остання запропонувала її доглядатиза нею і за вона це заповість їй свою частину будинку, тому був складений заповіт. Позивачка доглядала за сусідкою, готувала істи, прибирала, вони перекрили дах. В січні 1991 року [PERSON] померла, вона її поховала. В будинку з цього часу ніхто не жив, вона доглядала за будинком і земельною ділянкою. Інші співвласники за цей час не з`являлись, де вони вона не знає. Представник відповідача Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області надав до суду заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва б/н від 29.11.1945 року, яке видала державний нотаріус Мереф`янської нотаріальної контори М.І.Полоса, прийняли спадщину після померлого [PERSON] - [PERSON] 1904 року народження, на частину домоволодіння та [PERSON] 1924 року народження, [PERSON] 1928 року народження, [PERSON] , на іншу частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням постійної сесії Нарсуду Октябрського району м.Мерефа від 27.09.1963 року визнано, що свідоцтво про право власності від 29.11.1945 року на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Відповідно до Інформації Виробничо-комерційного підприємства «Служба замовника» за №88 від 13.09.2023 року, згідно архівних реєстраційних матеріалів КП «ХРБТІ» станом на 31.12.2012 року право приватної власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в частині за [PERSON] на підставі свідоцтва б/н від 29.11.1945 р., посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою, в частині за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва б/н, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою. Про що зроблений запис в реєстрову книгу 3 під реєстровим номером 456, дата реєстрації 06.06.1949 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Мереф`янською міською радою Харківського району. На підтвердження позовних вимог позивач надала копію заповіту [PERSON] 1904 року народження, яким остання заповідала усе своє майно [PERSON] [INFO] , який завірений Головою Мереф`янської ради народних депутатів Харківського району Харківської області. В той час як вбачається із повідомлення Мереф`янської міської ради Харківської області, отриманої на запит адвоката від 05.09.2023 №3005, інформація про наявність, зміну, скасування заповіту, посвідченого головою Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04.09.1989 року, згідно якої [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] , у міській раді відсутня. Відповідно до довідки архівного відділу Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 01.12.2023 року №01-49/49 в ході перевірки архівного фонду Р-71 Мереф`янської міської ради інформацію щодо зміни або скасування заповіту, згідно якого [PERSON] заповідала майно [PERSON] , посвідченого головою Мереф`янської міської ради народних депутатів, не виявлено. Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 13.12.2023 року в Дергачівській державній нотаріальній конторі Харківської області 13.12.2023 було заведено спадкову справу №342/2023 після смерті [PERSON] . Вказана інформація підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78039750 від 17.08.2024. За повідомленням завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області А.Маслій після померлої [INFO] [PERSON] [INFO] була заведена спадкова справа №342/2023. 13.12.2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася [PERSON] , від імені якої діє представник за довіреністю [PERSON] . Спадщину вона прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки має на руках документ, який підтверджує право власності на майно. Більше із заявами про прийняття савдщини або відмову у прийнятті спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Постановою завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори А.Маслій від 13.12.2023 №1867/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з тих підстав, що інформація щодо посвідчення наданого заповіту від імені [PERSON] від 04.09.1989 року в Спадковому реєстрі відсутня. Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] не підтверджується. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1\~ст. 58 Конституції України)\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1\~постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила\~ЦК Української РСР\~1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII\~ЦК України\~в редакції Закону 1963 року. Відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~(в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~(в редакції 1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР\~визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі\~ст. 529 ЦК\~(1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.534 ЦК УРСР 1963 року\~кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що\~входять, так і тим, що не входять до кола\~спадкоємців за законом,\~а\~також державі або окремим державним, кооперативним та іншим\~громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно\~ст. 548 ЦК України\~(в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2\~ст. 549 ЦК УРСР\~(1963) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини 2\~статті 553 ЦК УРСР\~(1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). За правилами частини першої статті 554 ЦК УРСР (1963 року) у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавленні спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР (1963 року) є правом, а не обов`язком спадкоємця. Отже, прийняття спадщини спадкоємцем, як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від власного волевиявлення. При цьому, спадкоємець не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Таке право виникає з часу відкриття спадщини та не обмежене певними часовими рамками щодо отримання Відповідно до положень частини 1\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном, має на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, прийняла спадщину в силу вимог\~ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, інформація щодо зміни чи скасування заповіту [PERSON] від 04.09.1989 року відсутня, зважаючи на відсутність інших спадкоємців, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved