Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовом про стягнення з [PERSON] на її користь: - заборгованості та неустойки (пені) по несплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період з 31.05.2019 року по 31.10.2024 року у розмірі 26 734, 44 грн, де 13 367,22 - сума заборгованості та 13 367,22 - неустойка (пеня) по несплаті аліментів в межах виконання судового наказу, виданого 24.06.2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/3801/19; - суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 2022 року по жовтень 2024 року включно та 3 % річних від простроченої суми по несплаті аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини з інвалідністю у розмірі 28 659,25 грн, де 20 230,12 грн - сума заборгованості та 8 429,13 грн - 3 % річних та індексу інфляції в межах виконання виконавчого листа, виданого 04.11.2020 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/11118/19. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області № 326 від 23.04.2019 року місце проживання малолітніх дітей визначено разом з матір`ю. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував свої обов`язки по утриманню дітей, [PERSON] була змушена звернутись до суду. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2019 року у справі № 359/3801/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року до дня досягнення старшою дитиною повноліття. Судовий наказ звернуто до виконання, зокрема 03.07.2019 року головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. Внаслідок ухилення відповідача від виконання обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей утворилась заборгованості у розмірі 13 367,22 грн. Крім того, позивач зазначила, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю і згідно з медичним висновком № 12 від 21.04.2015 року потребує постійного стороннього догляду та підтримуючого лікування. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2020 року у справі № 359/11118/19 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 04.12.2019 року та протягом всього часу проживання та догляду за дитиною [PERSON] , який має інвалідність. 23.11.2020 року головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2020 року по справі № 359/11118/19. Внаслідок ухилення відповідача від виконання обов`язку по сплаті аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, утворилась заборгованості у розмірі 20 230,12 грн. Позивач розрахувала неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з травня 2019 року по жовтень 2024 року у розмірі 2 777 351,03 грн, однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України звертається до суду з позовною вимогою про стягнення пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, яка станом на 01.11.2024 рік становила 13 367,22 грн. Розрахунок 3 % річних та індексу інфляції за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини з інвалідністю, виконано позивачем відповідно до положень ст. 625 ЦК України та становить 8 429,13 грн Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 02.01.2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів передано до Подільського районного суду міста Києва. 02.06.2025 року справа за позовом [PERSON] надійшла до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою судді від 06.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив. 18.07.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не ухилявся від виконання своїх обов`язків та сплачує аліменти. Однак внаслідок того, що склались важкі життєві обставини, у відповідача виникла деяка заборгованість зі сплати аліментів. При цьому, незважаючи на те, що загальний розмір аліментів складає 1/2 частки заробітку, [PERSON] намагається знайти можливість, щоб погасити дану заборгованість. У відповідача є зауваження щодо розрахунку пені позивача у розмірі 2 777 351,03 грн, однак оскільки позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) у розмірі 13 367,22 грн, відповідач не заперечує проти стягнення з нього цієї суми. Також представник відповідача зазначив, що погоджується з розрахунком суми боргу по сплаті аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини з інвалідністю, за 2022 рік - 2 829,69 грн, за 2023 рік - 794,74 грн, за 10 місяців 2024 року - 3 626,46 грн, які були взяті за основу для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, однак категорично не погоджується з самим розрахунком та надав свій контр розрахунок, відповідно до якого не заперечує проти стягнення 3 % річних у розмірі 200 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 096,66 грн. Також звертає увагу на те, що станом на 01.11.2024 року дійсна існувала заборгованість за ВП № [NUMBER] у розмірі 13 367,22 грн та за ВП № [NUMBER] у розмірі 20 230,12 грн. Однак, відповідач після отримання розрахунку заборгованості [PERSON] погасив дані боргові аліментні зобов`язання, що підтверджується квитанціями по ВП № [NUMBER] у розмірі 17 028 грн, по ВП № [NUMBER] у розмірі 20 230 грн. Отже, відповідач повністю погасив свої боргові аліментні зобов`язання, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з його погашенням до розгляду справи по суті. Позивач не скористався правом на надання відповіді на відзив, водночас 22.07.2025 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явились, відтак відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, про що 11.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 640. За період подружнього життя у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 року по справі № 359/8002/18 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області № 326 від 23.04.2019 року місце проживання малолітніх дітей визначено разом з матір`ю. 24.06.2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ № 359/3801/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року і до повноліття старшої дитини. Судовий наказ звернуто до виконання, зокрема 03.07.2019 року головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/3801/19 від 24.06.2019 року державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № [NUMBER]/12 від 05.11.2024 року загальний розмір заборгованості станом на 01.11.2024 року становить 13 367, 22 грн. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2020 року у справі № 359/11118/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 04.12.2019 року та протягом всього часу проживання та догляду за дитиною [PERSON] , який має інвалідність. 23.11.2020 року головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2020 року по справі № 359/11118/19. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/11118/19 від 04.11.2020 року державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № [NUMBER]/12 від 04.11.2024 року загальний розмір заборгованості станом на 01.11.2024 року становить 20 230,12 грн. Суд враховує те, що відповідач підтвердив наявність станом на 01.11.2024 року заборгованості зі сплати аліментів на дітей у розмірі 13 367, 22 грн та зі сплати аліментів на утримання позивача у зв`язку з проживанням та доглядом за дитиною [PERSON] , який має інвалідність, у розмірі 20 230,12 грн. Разом з тим, відповідачем представлено суду докази проведення сплати заборгованості за аліментними зобов`язаннями: 1.По Виконавчому провадженню № [NUMBER], що підтверджує платіжними інструкціями № 0.04025536754.1 від 22.11.2024 року у розмірі 10 000 грн та № 0.0.4450808747.1 від 10.07.2025 року в сумі 7 028 грн. 2.По Виконавчому провадженню № [NUMBER], що підтверджує платіжними інструкціями № 0.0.4025526107.1 від 22.11.2024 року в сумі 10 000 грн, № 0.0.4450815143.1 від 10.07.2025 року в сумі 3 000 грн та № 0.0.4453111646.1 від 11.07.2025 року в сумі 7 230 грн. Твердження відповідача щодо погашення своїх боргових зобов`язань зі сплати аліментів на дітей у розмірі 13 367, 22 грн та зі сплати аліментів на утримання позивача у зв`язку з проживанням та доглядом за дитиною [PERSON] , який має інвалідність, у розмірі 20 230,12 грн, не спростовані позивачем, а відтак суд дійшов висновку про те, що на даний час відсутні підстави для стягнення такої заборгованості з відповідача у зв`язку з її погашенням. Щодо стягнення пені по несплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період з 31.05.2019 року по 31.10.2024 року у розмірі 13 367,22 грн, суд бере до уваги наступне. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. При цьому, суд не досліджує проведений позивачем розрахунок неустойки (пені), оскільки бере до уваги те, що відповідач хоча і мав зауваження щодо розрахунку пені позивача у розмірі 2 777 351,03 грн, однак визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього суми неустойки (пені) у розмірі 13 367,22 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 13 367,22 грн і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та індексу інфляції в межах виконання виконавчого листа, виданого 04.11.2020 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/11118/19, то суд встановив наступне. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені Сімейним Кодексом України. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України. Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню. З огляду на зазначене, вимоги статті 196 СК України, що передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання другого з подружжя. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України наведений у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 635/6679/16-Ц (проведення № 61-22926св18). Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Оскільки глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому до спірних правовідносин застосовуються не спеціальні, а загальні норми чинного законодавства України. Так, ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховує те, що сторонами визнано суми заборгованості по сплаті аліментів на утримання позивача, з яким проживає дитини з інвалідністю, за 2022 рік у розмірі 2 829,69 грн, за 2023 рік у розмірі - 794,74 грн та за 10 місяців 2024 року у розмірі 3626,46 грн, які були взяті за основу для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, а також те, що відповідач погоджується із необхідністю проведення сплати 3 % річних та інфляційних втрат. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що категорично не погоджується з самим розрахунком та надав свій контр розрахунок, відповідно до якого не заперечує проти стягнення 3 % річних у розмірі 200 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 096,66 грн. Розрахунок 3 % річних судом проведено за формулою: сума заборгованості за рік (наведена позивачем у позовній заяві та визнана відповідачем) х кількість днів прострочення у відповідному році х 3 : 100 : 365. Відтак, суд погоджується з розрахунок 3 % річних, наведеним відповідачем у контр розрахунку, зокрема за 2022 рік з урахуванням суми заборгованості 2 829,69 грн такий становить 85 грн, за 2023 рік з урахуванням суми заборгованості 794, 74 грн такий становить 24 грн, за 10 місяців 2024 року з урахуванням суми заборгованості 3 626,46 грн такий становить 91 грн. Разом 200 грн. Розрахунок інфляційних втрат проведено за формулою: сума боргу х індекс інфляції : 100 % - сума боргу. Індекс інфляції за 2022 рік: січень - 101,3 %, лютий - 101,6 %, березень - 104,5%, квітень -103,1 %, травень - 102,7 %, червень - 103,1%, липень - 100,7 %, серпень - 101,1%, вересень - 101,9 %, жовтень - 102,5 %, листопад -100,7 %, грудень - 100, 7%. Таким чином за 2022 рік 3 % річних з урахуванням суми заборгованості 2 829,69 грн становить 752,79 грн. Індекс інфляції за 2023 рік: січень - 100,8 %, лютий - 100,7 %, березень - 101,5%, квітень -100,2 %, травень - 100,5 %, червень - 100,8%, липень - 99,4 %, серпень - 98,6%, вересень - 100,5 %, жовтень - 100,8 %, листопад -100,5 %, грудень - 100, 7%. Таким чином за 2023 рік 3 % річних з урахуванням суми заборгованості 794,74 грн становить 40,40 грн. Індекс інфляції за 10 місяців 2024 року: січень - 100,4 %, лютий - 100,3 %, березень - 100,5%, квітень -100,2 %, травень - 100,6 %, червень - 102,2%, липень - 100 %, серпень - 100,6%, вересень - 101,5 %, жовтень - 101,8%. Таким чином за 10 місяців 2024 року 3 % річних з урахуванням суми заборгованості 3 626,46 грн становить 303,72 грн. Отже, інфляційні втрати становлять разом 1 096, 91 грн. Оскільки правовідносини, які склалися між сторонами в цій частині позовних вимог, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання індексу інфляції у загальному розмірі 1 096, 91 грн та 3 % річних у розмірі 200 грн. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зокрема в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 31.05.2019 року по 31.10.2024 року у розмірі 13 367,22 грн, а також стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у зв`язку з проживанням та доглядом за дитиною [PERSON] , який має інвалідність, у розмірі 1 096, 91 грн та 3 % річних у розмірі 200 грн.

Outcome: partial