Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

24.04.2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] з 2005 року по 2013 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинено, шлюб офіційно розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, починаючи з 05.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, у зв`язку з чим зменшено розмір загальних аліментів з 1/4 на 1/6 частину. Крім того, 19.10.2023 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача було стягнуто аліменти на період навчання повнолітнього сина [PERSON] . Згідно довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, [PERSON] закінчив навчання 14.03.2025 року, а отже стягнення аліментів за цим виконавчим листом припинилось. З цих підстав, з урахуванням обставин, що менша дитина не досягла повноліття, позивач просить збільшити аліменти на утримання сина [PERSON] до 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 06.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 28-29). Згідно тексту позовної заяви, позивач просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.3). 09.06.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого не визнає позовні вимоги, посилаючись на наступне. Відповідач зазначає, що у виконавчому листі №182/3258/23 період стягнення аліментів на навчання сина [PERSON] зазначений з 21.07.2023 року по 31.07.2026 року, разом з тим позивачкою не надано доказів, що стягнення аліментів за цим виконавчим листом вже припинено. Крім того, відповідач наголошує, що на його утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , яка народилась від шлюбу з [PERSON] . На день подання відзиву відповідач проходить службу у [INFO] та числиться за АТ «Нікопольський завод феросплавів». Звертає увагу суду, що його заробітна плата за останні два роки зменшилась. Так, середня заробітна плата в 2022 році складала 72 881,64 грн., а в 2024 році 51 433,90 грн. На праві приватної власності йому належить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Будь якого іншого майна в нього немає, ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. З цих підстав просить відмовити позивачці в позові. Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 05.03.2005 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2013 року шлюб між подружжям розірвано (а.с.4). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року у справі №182/1407/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2015 року і до повноліття дітей (а.с.8). [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, тому розмір аліментів за виконавчим провадженням зменшився, і становить 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, оскільки аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 року по справі №182/3258/23, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісячно на період навчання сина, починаючи з 21.07.2023 року і до закінчення навчання - 31.07.2026 року (а.с.11). Згідно довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за № 628 від 01.04.2025 року, [PERSON] закінчив навчання 14.03.2025 року (наказ про відрахування від 14.03.2025 року № 187 ос) (а.с.12). У зв`язку з припиненням навчання [PERSON] , стягнення аліментів з відповідача за виконавчим листом №182/3258/23 також припинилось з 28.03.2025 року, що підтверджується довідкою Нікопольського відділу ДВС (а.с.\-\-\-55). Статтею 51\~Конституції України та ст.180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. Згідно з ч.\~3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідну позицію викладено в рішенні Вищого Спеціалізованого Суду України від 22.02.2017 року у справі №756/14962/15. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, що відповідає положенням ч.5 ст.183 СК України. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такий висновок викладено у Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, виходячи з наведеного положення закону, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [INFO] у відповідача від іншого шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с.42). Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів, що він звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку з погіршенням його матеріального становища внаслідок народження третьої дитини, а отже був згоден з розміром стягуємих з нього аліментів. Суд також погоджується, що доходи [PERSON] , дійсно за 2024-2025 звітні роки зменшились в порівнянні з 2022-2023 звітними роками (а.с.47-48), що спричинило погіршення його матеріального стану. Разом з тим, з березня 2025 року припинилось стягнення аліментів на період навчання його повнолітнього сина - [PERSON] , що, навпаки, свідчить про покращення його матеріального становища. Інших доказів, які б свідчили про погіршення матеріального стану відповідача, погіршення його здоров`я, наявність інших аліментних зобов`язань або перебування на його утримання непрацездатних батьків, ним не надано. З огляду на викладене вище, з урахуванням діючого законодавства, наявності обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини з боку обох батьків, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, має декілька стабільних джерел доходу, не має інших аліментних зобов`язань, суд дійшов до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів з 1/6 до 1/4 частини. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати таку допомогу судом не встановлено, його законні права та інтереси при цьому не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно п. 23\~постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили та не підлягають негайному виконанню. А тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, оскільки позивачка звільнена від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: approved