Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що вироком Новоселицького районного суду від 19 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та йому було призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Відповідно до вироку суду 16 лютого 2023 року приблизно о 10 годині 30 хвилин [PERSON] перебуваючи в будинку по [ADDRESS] , під час раптово виниклого словесного конфлікту із [PERSON] , спричинив останній легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Завдані відповідачем позивачці тілесні ушкодження призвели до того, що вона була змушена поновлювати свій стан здоров`я та проходити необхідні обстеження та лікування. На тлі перенесених травм спричинених нанесенням тілесних ушкоджень, її стан здоров`я значно погіршився, вона знаходилась в постійному стані тривоги, розпачу, відчуття беззахисності, у зв`язку із чим була змушена звернутися до лікарів та в подальшому їй були встановлені медичні діагнози та призначено довготривале лікування. На відновлення свого здоров`я нею за власні кошти були придбані ліки на загальну суму 10160 гривень 32 копійки, яких просила стягнути з відповідача. Крім того, у зв`язку з протиправними діями [PERSON] їй було завдано моральні страждання, оскільки весь той період її життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями, а тому просила стягнути з відповідача на її користь також моральну шкоду в розмірі 63650 гривень, понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що дійсно вироком Новоселицького районного суду від 19 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Однак, позивачкою не надано жодного об`єктивного доказу, який б свідчив про те, що її лікування у невролога та психіатра пов`язано саме з нанесенням [PERSON] їй тілесних ушкоджень. Тому, оскільки позивачка не обґрунтувала заподіяну шкоду та не надала належних та допустимих доказів просив в задоволені позовної вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди відмовити, щодо стягнення моральної шкоди не заперечував проти стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 1000 гривень. Сторони подали о суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши правові позиції сторін та обставини, на які сторони посилаються учасники судового розгляду як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. За змістом ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Новоселицького районного суду від 19 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 19 травня 2023 року. Відповідно до вироку суду 16 лютого 2023 року приблизно о 10 годині 30 хвилин [PERSON] перебуваючи в будинку по [ADDRESS] , під час раптово виниклого словесного конфлікту із [PERSON] , спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців: на задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; на задній поверхні грудної клітки зліва у проекції 2-3го ребер по середньо-лопатковій лінії; на задній поверхні лівого стегна у середній третині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та синець в правій орбітальній ділянці й струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З абзацу 1 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року та абзацу 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. З консультативного висновку спеціаліста КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської» від 04 квітня 2023 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз пізній відновний період перенесеної ЗЧМТ (струс головного мозку від 16 лютого 2023 року забій м`яких тканин голови), помірний цефалічний, астено-вегетативний синдром вестибулярними розладами. Вертеброгенна цервікокраніалігія. Рекомендації МРТ ГМ + ШВХ, Веносміл 1 капс 3р/день № 10, Диклофенак гель 5% 3р/день № 10, Ксефокам 4 мг 1 таб 2з/день № 10. Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської» від 15 травня 2023 року [PERSON] встановлено діагноз: дрібно вогнищеві зміни білої речовини лобних частин головного мозку посттравматичного ґенезу, помірний цефалічний, астено-вегетативний синдром з вестибулярними розладами. З висновку магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта [PERSON] від 07 квітня 2023 року виявлені ознаки дегенеративно-дистрофічних змін шийного відділу хребта у вигляді помірного спондильозу, унковертебрального артрозу рівня С5-С7. Протрузії міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7 ускладнені відносною компресією дуального мішка, спинномозкових нервів С6, С7 білатерально. Кіфозна дформація шийного лордозу. Як вбачається з висновку огляду психіатра медичного центру «INTEGRO» від 13 травня 2023 року [PERSON] встановлено діагноз F-431: посттравматичний стресовий розлад (ПТСР) та призначено довготривале лікування з вживання ліків гідазепам, золофт, мелані та потребує роботи з психологом. З консультативного висновку спеціаліста невролога КНП «Новоселицька районна лікарня» від 01 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз після травматична енцефалопатія (16 лютого 2023 року) струс головного мозку, помірний цефалічний, астено-вегетативний синдром помірна невралгія з абстено-невротичним синдромом. Призначено лікування ліками кваніл, церебровітал, анатаваті. Як вбачається з висновку кольорового дуплексного сканування екстракраніального відділу брахіоцефальних судин ОКНП «Чернівецькій обласний медичний діагностичний-реабілітаційний центр» від 30 листопада 2023 року у [PERSON] були виявлені ознаки початкового атеросклерозу. Відповідно до висновку кольорового дуплексного сканування транс краніальних судин ОКНП «Чернівецькій обласний медичний діагностичний-реабілітаційний центр» від 30 листопада 2023 року [PERSON] було отримано кольорові картограми. Венозний відтік по вені Розенталя знижений. Кровотік по очним а.фізіологічного напрямку. З висновку лікаря дерматолога від 11 січня 2024 року вбачається, що у [PERSON] звернулася до лікаря дерматолога з скаргами на висипання - плям на руках, шиї та обличчі. Перші ознака плям з`явилися після перенесеного нервового стресу (струс головного мозку). Встановлено діагноз Вітіліго, з призначенням лікування ліками Біотин. З досліджених судом доказів слідує, що позивачка за власні кошти придбала призначені їй лікарями ліки на загальну суму 10160 гривень 32 копійки, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків. Слід зазначити, що заперечення відповідача на позов з тих підстав, що позивачка не надала доказів, які підтверджують, що ліки які були нею куплені були призначені для лікування саме завданих тілесних ушкоджень, повністю спростовуються дослідженими судом доказами , які свідчать, що лікування позивачки було пов`язано із після травматичними наслідками завданого їй відповідачем струсу головного мозку та інших тілесних ушкоджень. Позивачкою надано обґрунтовані та правові докази, що нею понесено витрати, пов`язані з лікуванням від нанесених відповідачем їй 16 лютого 2023 року тілесних ушкоджень на загальну суму 10160 гривень 32 копійки. За таких обставин, суд, вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 10160 гривень 32 копійки, підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 63650 гривень, суд встановив наступне. Статтею 1167 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23\~ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц, постанову Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 вищевказаної постанови № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивачка зазнала тілесних ушкоджень, які могли спровокувати загострення існуючого захворювання. Окрім тривалого часу лікування, позивачка у зв`язку з неправомірним втручанням у нормальний уклад свого життя була вимушена добиватися відшкодування завданої їй шкоди в окремому провадженні по даній цивільній справі. Також, їй надалі доводиться проходити належне лікування для відновлення стану свого здоров`я. Таким чином, позивачка зазнала душевних страждань, пов`язаних, як з отриманими ушкодженнями, так і з проведеним лікуванням та переживаннями, пов`язаними з необхідністю докладати зусилля щодо захисту своїх прав протягом тривалого часу. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, з урахуванням вимог справедливості, добросовісності та розумності, з огляду на потенційні шкідливі для здоров`я позивачки наслідки, які могли статися у зв`язку із спричиненням кримінального правопорушення, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню в сумі 30000 гривень. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумним та співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачці. Визначений позивачкою розмір моральної шкоди в сумі 63650 гривень суд вважає завищеним та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, позивачкою не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження запропонованого нею розміру моральної шкоди у розмірі 63650 гривень, тобто значно більшого у порівнянні з тим, який було визначено судом. Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази, суд приходить висновку, що між неправомірними діями відповідача та шкодою, завданою позивачці [PERSON] , є безпосередній причинний зв`язок, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивачки щодо відшкодування шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Вирішуючи заяву про стягнення судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою заявлялось в позовній заяві вимога про відшкодування понесених нею судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 1211 гривень 20 копійок та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, представником позивача разом із поданням позовної заяви, було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 6000 гривень, який міститься в позовній заяві. В обґрунтування своєї заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав ордер на надання правничої допомоги, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2024 року; акт розрахунок вартості наданих послуг та платіжну інструкцію 0.0.3451152307.1 щодо отримання від [PERSON] гонорару за надання правової допомоги в розмірів 5000 гривень. Згідно з частиною другою статті 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу частин третьої, четвертої статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2024 року, погодинна ставка роботи адвоката становить 1500 гривень, за надання усної консультації, вивчення законодавства та судової практики 750 гривень, вивчення письмових доказів, розрахунок ціни позову 750 гривень складання позовної заяви про стягнення боргу 4500 гривень три години, затрачений час в цілому становить 4 годин. Із акту розрахунку вартості наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2024 року вбачається, що позивачу адвокат Винту С.Б. надано послуги на загальну суму 6000 гривень. З вказаного акту також вбачається, що з урахуванням рівня складності позовної заяви та часу витраченого на її оформлення сума на витрат на професійну допомогу складає 5000 гривень. А тому, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу по даній справі, суд вважає обґрунтованими заявлені ним вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, які є реальними та розумними. Доказів щодо неспівмірності таких витрат складності справи суду не надано. На підставі ст.ст. 11, 12, 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

Outcome: partial