Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач ТОВ «ОБІО» через свого представника- Усачука О.І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 22 687,07 доларів США. Вимоги обґрунтовано тим, що 19.06.2008 між АКБ АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 031.29-08/522 , відповідно до умов якого відповідач отримав в кредитні кошти в розмірі 120 765 доларів США. 19.06.2008 в забезпечення умов виконання кредитного договору, з ТОВ «ОБІО» укладено договір поруки № 02-10/2366, за умовами якого ТОВ «ОБІО» поручилось за виконання боржником умов Кредитного договору власними коштами. Також умовами договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором поручитель разом з [PERSON] солідарно відповідає перед кредитором у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. Також,19.06.2008 в забезпечення умов виконання кредитного договору, з [PERSON] укладено договір поруки № 02-10/2369. У зв`язку з невиконанням божником обов`язку щодо погашення кредитної заборгованості АТ «Альфа-Банк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною вимогою до [PERSON] , ТОВ «ОБІО» та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду від 02.05.2022 позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , ТОВ «ОБІО», [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 22687,08 дол. США. Постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 рішення Дарницького районного суду м. Києва вказане рішення скасовано у частині задоволення позовних вимог до [PERSON] . На виконання постанови Київського апеляційного суду приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Хоменком В.В було відкрито виконавче провадження [NUMBER], в ході якого у примусовому порядку з ТОВ «ОБІО» було стягнуто всю суму заборгованості відповідно до рішенням Дарницького районного суду від 02.05.2022 по справі № 754/17179/21. У зв`язку з виконанням ТОВ «ОБІО» своїх зобов`язань в розмірі 22 687,08 дол. США перед АТ «Альфа-Банк» 17.04.2024 року виконавче провадження № [NUMBER] завершено. Позивач вказує, що відповідно до п. 3.2.1. Договору поруки № 02-10/2366 поручитель має право зворотної вимоги до позичальника в межах суми виконаного ним зобов`язання, набув відповідних прав за цим зобов`язанням. Позивач виконав зобов`язання, забезпечене порукою відповідно умов договору № 02-10/2366 від 19.06.2008, здійснивши виплату банку кредитної заборгованості в повному обсязі. Проте відшкодування сплаченої ним суми боргового зобов`язання від відповідача позивач не отримав, а отже, в силу ч. 2 ст.556 ЦК України набув права кредитора у цьому зобов`язанні, тобто набув право вимоги від відповідача спірної суми заборгованості у сумі 22 687, 08 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову підтримує, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання,а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 13 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено наступні правовідносини. 19.06.2008 між АКБ АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 031.29-08/522 , відповідно до умов якого відповідач отримав в кредитні кошти в розмірі 120 765 доларів США. 19.06.2008 в забезпечення умов виконання кредитного договору, з [PERSON] укладено договір поруки № 02-10/2369. Також, 19.06.2008 в забезпечення умов виконання кредитного договору, між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ТОВ «ОБІО» укладено договір поруки № 02-10/2366. Відповідно до п.1.1 договору поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливої неустойки (пені), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 031.29-08/522 від 19.06.2008. Згідно п.3.2.1 поручитель має право зворотної вимоги до позичальника в межах суми виконаного ним зобов`язання, як кредитор, що набув відповідних прав за цим зобов`язанням. Також умовами договору передбачено право поручителя самостійно виконувати забезпечене порукою зобов`язання з урахуванням вимог визначених в п. 3.4.3 договору. (п. 3.2.3 договору поруки) Рішенням Дарницького районного суду від 02.05.2022 позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , ТОВ «ОБІО», [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 22687,08 дол. США. Постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2023 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.05.2022 в частині вирішення позовних позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення. На виконання постанови Київського апеляційного суду приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Хоменком В.В було відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №754/17179/21, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 22.03.2024 року, про стягнення солідарно з [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБІО», [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 22 687,08 доларів США. 17.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Хоменком В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] у зв`язку зі сплатою в повному обсязі заборгованості, винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій. Позивач виконав зобов`язання, забезпечене порукою відповідно умов договору № 02-10/2366 від 19.06.2008, здійснивши виплату банку кредитної заборгованості в повному обсязі. Проте відшкодування сплаченої ним суми боргового зобов`язання від відповідача позивач не отримав, а отже, в силу ч. 2 ст.556 ЦК України набув права кредитора у цьому зобов`язанні, тобто набув право вимоги від відповідача спірної суми заборгованості у сумі 22 687, 08 доларів США. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За правилами ст.ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України - до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак відповідач, ухилившись від виплати позивачу, як новому кредитору, коштів, які були сплачені на виконання договору поруки, порушив його інтереси. Приписами ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Водночас, суд зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача гривневий еквівалент заборгованості у доларах США. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. При цьому, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). У зв`язку з викладеним, враховуючи, що умовами Договору поруки №02-10/2366 від 12.06.2008 передбачено забезпечення кредитних зобов`язань [PERSON] , то з моменту припинення правовідносин поруки до поручителя перейшли всі права кредитора в частині фактичного виконаного зобов`язання, забезпеченого цією порукою. Відтак, у позивача, як поручителя, виникло право на пред`явлення зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Окремо варто відзначити, що стороною відповідача доводи та розрахунок позивача не спростовано, не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача доводи позову не спростовано, а тому приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, та наявності пісдтаві для стягнення з відповідача в порядку зворотної вимоги грошових коштів у розмірі 22 687 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят сім) доларів США, 08 (вісім) центів.

Outcome: approved