Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

05.08.2025 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 11.08.2025 р., постановлено розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. [PERSON] , [INFO] з 20 січня 1988 року по 23.09.2024 року перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Українська залізниця» виробничим підрозділом ремонтне вагонне депо Козятин, працюючи на посаді інженера - технолога 1 категорії (всі зміни організаційно-правової форми роботодавця, які відбулися протягом 2004-2024рр. підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] від 20.01.1988 року. Відповідно до наказу (розпорядження) №58/ос від 10.09.2024 року про припинення трудового договору (контракту) Відповідач звільнив Позивача з посади інженера - технолога 1 категорії згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вказавши в наказі, що до виплати належить матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 рр., матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2023 рр., матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2024 рр., а також одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію. Однак ні матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024рр. ні одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію при звільненні з роботи не була виплачена, працівниками кадрової та бухгалтерської служби було надано пояснення, що через воєнний стан, виплати призупинені і у разі відновлення виплат кошти надійдуть на картковий зарплатний рахунок, також Позивач просив вказати надати інформацію у якому розмірі мають бути виплати, на що також отримав відмову, з поясненнями, що допомоги не нераховані а тому і не можуть бути виплачені. 02.07.2025 року Позивач звернувся з заявою до Відповідача щодо надання роз`яснення про виплату заборгованості по передбачених Колективним договором виплат, та вказати при цьому точну дату таких виплат. Листом від 09.07.2025 року №34/342н щодо надання матеріальної допомоги, повідомлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 згідно рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року( протокол № Ц-54/13 Ком.т.) та лист від 25.03.2022 р. призупинено ряд виплат працівникам, які передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 рр. буде здійснена після прийняття окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця», про що зазначено у наказі про припинення трудового договору від 10.09.2024 року № 58/ос. На момент звільнення та станом на поточну дату відповідного рішення не прийнято. Також відповідно до протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.225 року № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю за залізничному транспорті призупинено. Також вказано, що при стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово. Також, Позивач звернувся з заявою про виплату заборгованості до виробничого підрозділу «Ремонтне вагонне депо Козятин», на яку 25.07.2025 року отримав відповідь у формі листа № 384, в якому вказано, що одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію буде нарахована в сумі 145 011,60 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», так як на даний час починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено ( на виконання протоколу з ефективності від 28.03.2025 року № Ц-1-1, 5 -25/47-25), матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі -14 886,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі - 16104,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі - 18168,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця». З даною відповіддю не згодний, з огляду на наступне. Положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану", які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань. За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зміни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди). Відповідачем не надано доказів внесення змін до угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги. При цьому, відповідно до протоколу правління від 14.03.2022 № Ц-54/31 Ком.т. керівництвом АТ "Укрзалізниця" було прийнято рішення щодо призупинення додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (окрім матеріальної допомоги на лікування та на поховання). Рішенням правління (витяг з протоколу №Ц-82/63 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.10.2024) були поновлені виплати одноразової матеріальної допомоги працівникам АТ «Укрзалізниця», які звільнились/ будуть звільнені у період з січня до грудня 2024 року в порядку черговості. Відповідно до листа члена правління АТ «Укрзалізниця» від 04.04.2025 №Ц-5-1.5-25/122-25, у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію призупинено. Позивач звільнився з роботи 23.09.2024 року, тобто на нього не може розповсюджується рішення, яке прийнято Відповідачем в квітні 2025 року. Позивач наголошує, що зупинення дії окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця згідно ст.11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" не дає підстав для непроведення розрахунку в повному обсязі з працівником, що звільняється у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до листа від 25.07.2025 року № 384 виробничого підрозділу «Ремонтне вагонне депо Козятин» одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію нараховано - 145 011,60 грн., матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік-14 886,00 грн. матеріальна допомога на оздоровлення за 2023 р. - 16104,00 грн., матеріальна допомога на оздоровлення за 2024 р. - 18 168,00 грн. На думку позивача, відповідачем при звільненні позивача безпідставно, в порушення встановленого порядку, не нараховані та не виплачені всі суми, які підлягали виплаті, а саме, матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024 рр. у розмірі 49 158 грн. та одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію у розмірі 145 011,60 грн. Просить стягнути вказані суми з відповідача. Позиція відповідача Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду Ухвалою суду від 11.08.2025 р. постановлено проводити розгляд даного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказана ухвала отримана позивачем через електронний кабінет Електронного суду, відповідачу надсилалась на офіційну адресу електронної пошти. Клопотань про проведення судового засідання з викликом сторін, до суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] з 20 січня 1988 року по 23.09.2024 року перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Українська залізниця» виробничим підрозділом ремонтне вагонне депо Козятин, працюючи на посаді інженера - технолога 1 категорії (всі зміни організаційно-правової форми роботодавця, які відбулися протягом 2004-2024рр. підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] від 20.01.1988 року. Відповідно до наказу (розпорядження) №58/ос від 10.09.2024 року про припинення трудового договору (контракту) Відповідач звільнив Позивача з посади інженера - технолога 1 категорії згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вказавши в наказі, що до виплати належить матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 рр., матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2023 рр., матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік, що передбачені п.3.10.змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2024 рр., а також одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію. Матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024рр., одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію при звільненні з роботи не були виплачені. Листом від 09.07.2025 року №34/342н щодо надання матеріальної допомоги, повідомлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 згідно рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року( протокол № Ц-54/13 Ком.т.) та лист від 25.03.2022 р. призупинено ряд виплат працівникам, які передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 рр. буде здійснена після прийняття окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця», про що зазначено у наказі про припинення трудового договору від 10.09.2024 року № 58/ос. На момент звільнення та станом на поточну дату відповідного рішення не прийнято. Також відповідно до протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.225 року № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю за залізничному транспорті призупинено. Також вказано, що при стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово. Згідно відповіді виробничого підрозділу «Ремонтне вагонне депо Козятин», № 384, одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію буде нарахована в сумі 145 011,60 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», так як на даний час починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено ( на виконання протоколу з ефективності від 28.03.2025 року № Ц-1-1, 5 -25/47-25), матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі -14 886,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі - 16104,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», матеріальна допомога у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік на оздоровлення буде нарахована у розмірі - 18168,00 грн. та виплачена після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця». У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань. За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зміни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди). Відповідно до протоколу правління від 14.03.2022 № Ц-54/31 Ком.т. керівництвом АТ "Укрзалізниця" було прийнято рішення щодо призупинення додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (окрім матеріальної допомоги на лікування та на поховання). Рішенням правління (витяг з протоколу №Ц-82/63 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.10.2024) були поновлені виплати одноразової матеріальної допомоги працівникам АТ «Укрзалізниця», які звільнились/ будуть звільнені у період з січня до грудня 2024 року в порядку черговості. Відповідно до листа члена правління АТ «Укрзалізниця» від 04.04.2025 №Ц-5-1.5-25/122-25, у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію призупинено. Суд звертає увагу, що позивач звільнився з роботи 23.09.2024 року, у зв`язку з чим норми, обмежуючі виплату вказаних видів матеріальної допомоги, до нього не застосовуються. Суми заборгованості, вказані в відповіді відповідача № 384, які позивач просить стягнути на його користь, відповідачем не спростовані, фактично визнаються сторонами та не вимагають додаткового доказування. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Частиною 2 ст.97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст.10 КЗпП України). Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (ч.1 ст.5 Закону України "Про колективні договори і угоди"). Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду (ч.1 ст.9 Закону України "Про колективні договори і угоди"). За приписами ст.13 КЗпП України, ст.7 Закону України "Про колективні договори і угоди" зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо форм, системи, розмірів заробітної плати, інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (ст.18 КЗпП України). Указом Президента України від 24.02.202 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (п.2 Прикінцевих положень КЗпП України). Таким чином, положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану", які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань. За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зімни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди). Відповідачем не надано доказів внесення змін до угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України\~застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення\~ЦК України\~мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15), у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16), у постанові від 15.06.2020 р. (справа № 337/1279/17, провадження № 61-14960ск19). Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13\~ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Невиплачена позивачу при звільненні сума складається з одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію у розмірі 145011 (сто сорок п`ять тисяч одинадцять гривень) 60 коп.» матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 р. - 14 886, 00 грн, ( чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень) 00 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 р. -16104,00 грн. ( шістнадцять тисяч сто чотири гривні) 00 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 р. - 18 168,00 грн. ( вісімнадцять тисяч сто шіедесят вісім гривень) та середній заробіток, за весь час затримки виплати належних йому сум при звільненні у розмірі 216 216,42 грн. (двісті шістнадцять тисяч двісті шістнадцять гривень) 42 коп. Вказані суми відповідачем не оспорюються, оскільки вони фактично зазначені самим відповідачем в листах на ім`я позивача, які досліджені судом. Спростувань даних розрахунків суду не надано, а тому суд з ними погоджується. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання належних йому при звільненні сум матеріальної допомоги при виході на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення, середнього заробітку за час затримки належних сум при звільненні, у строки, зазначені в\~Статтею 117 КЗпП України. Вказані порушення тягнуть за собою передбачену\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність у вигляді необхідності\~виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, сум матеріальної допомоги при виході на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення. Підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника не вбачається. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Щодо судового збору Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved