Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води у розмірі 57 059,37 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 12 379,11 грн., 3% річних у розмірі 3 744,18 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води до будинку [ADDRESS] , в тому числі до квартири [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , а тому являлася користувачем послуг ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачем укладено не було. Відповідач своєчасно з січня 2016 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з лютого 2017 року з гараячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01.03.2024 у розмірі 57 059,37 грн. з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 31 464,07 грн. та заборгованість зі сплати послуги з постачання гарячої води в розмірі 25 595,30 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 12 379,11 грн. та 3% річних у розмірі 3 744,18 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2024 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 02 квітня 2025 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва Гончаруком В.П. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу та повернута до суду без вручення з довідкою АТ Укрпошта за закінченням терміну зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду подано заяву в якій останній не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 07.09.2022, що підтверджується відомостями наданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 03.04.2024 № 110024571 (а.с. 24). Отже, відповідач з 07.09.2022 являється споживачем послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем. Відомостей про зареєстроване або фактичне місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , протягом періоду до 07.09.2022 матеріали справи не містять, що виключає можливість дійти висновку про користування відповідачем послугами які надавалися позивачем за вказаний період. Відтак заборгованість, яка може бути стягнена з відповідача, має розраховуватися з 07.09.2022. За нормою частини 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання зі сплати послуг з надання централізованого опалення не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. За повідомленням позивача, договір про надання послуг з централізованого опалення з відповідачем укладено не було. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Докази про звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання позивачем неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд вважає за можливе стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, станом на 01.03.2024, починаючи з 07.09.2022 у розмірі 31 982,45 грн., що складається із заборгованості з постачання гарячої води у розмірі 12 597,58 грн. та заборгованості з постачання теплової енергії у розмірі 19 384,87 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Нормою частини 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом з`ясовано, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, інфляційна складова боргу та 3 % річних позивачем у період часу з березня 2022 року не нараховувалися, а відтак підстави для їх стягнення з урахуванням встановлених судом обставин справи відсутні. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 21).

Outcome: partial