Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

15.08.2025 представник голови комісії з припинення Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Стасюк Л.Ю. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 28000 грн, та 3028 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до заяви [PERSON] від 30.09.2023 Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надавалась допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам на неї та її сина - [PERSON] , [INFO] , на період з 01.09.2023 по 31.12.2023. Відповідач та її син перебували на обліку у Галицькому відділі соціального захисту з 30.09.2023 як внутрішньо переміщені особи з [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.09.2023 №1307-7001897787. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.10.2022 №6117-5002204290, [PERSON] як внутрішньо переміщена особа знаходилась за наступною адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS] , та перебувала на обліку у структурному підрозділі з питань соціального захисту за вказаним місцем проживання. Допомога призначається відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332. В результаті проведеної 18.12.2023 спеціалістами Галицького відділу соціального захисту перевірки, наданих даних верифікацією Міністерства фінансів України, встановлено, що відповідач неправомірно отримала грошову допомогу за період з 01.09.2023 до 31.12.2023 в розмірі 5000 грн щомісячно, а також грошову допомогу за серпень 2023 року в розмірі 8000 грн, що здійснювалась органом соцзахисту за попереднім місцем проживання. Внаслідок верифікації Міністерства фінансів України припинено виплату допомоги у зв`язку з тим, що перебування відповідача за кордоном перевищило тридцять календарних днів. Зокрема, відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №260305-2126 відповідач в`їхала на територію України 04.04.2023 та виїхала з території України 14.04.2023 у напрямку Краківець, 19.06.2023 в`їхала на територію України та виїхала з території України 11.07.2023. 29.09.2023 відповідач повернулась на територію України та виїхала за межі України 20.10.2023 у напрямку Краківець. Отже, [PERSON] не мала права на отримання грошової допомоги, починаючи з 01.08.2023 та була зобов`язана повідомити Галицький відділ соціального захисту про своє перебування за кордоном при поданні заяви про призначення допомоги та щодо свого виїзду за межі України або скасувати призначення допомоги за допомогою мобільного додатку Порталу Дія. Таким чином, допомога за період з 01.08.2023 до 31.12.2023 виплачена неправомірно по вині заявника, що вплинуло на її право на виплату допомоги та призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 28 000 грн. З метою досудового вирішення справи та врегулювання даного спору 12.09.2024, 03.01.2024, 13.02.2025 Галицьким відділом соціального захисту скеровані повідомлення про переплату коштів виплачених надміру та запропоновано відповідачу повернути борг добровільно, однак такі залишилися останньою без виконання. Ухвалою судді від 20.08.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 20.08.2025 про відкриття провадження у справі, остання не надала суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, яка у поданій заяві вказала, що просить розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом встановлено, що згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.10.2022 №6117-5002204430, [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради за наступною адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.09.2023 №1307-7001897787, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа в Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за наступною адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS] . 30.09.2023 [PERSON] подано заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам їй та її сину - [PERSON] згідно Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332. Рішенням Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №1253515914-2023-1 від 04.10.2023, [PERSON] та та її сину - [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 01.09.2023. Внаслідок верифікації Міністерства фінансів України припинено виплату допомоги у зв`язку з тим, що перебування [PERSON] за кордоном перевищило тридцять календарних днів та більш як шістдесят календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. Зокрема, відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №260305-2126 [PERSON] в`їхала на територію України 04.04.2023 та виїхала з території України 14.04.2023 у напрямку Краківець, 19.06.2023 в`їхала на територію України та виїхала з території України 11.07.2023. 29.09.2023 відповідач повернулась на територію України та виїхала за межі України 20.10.2023 у напрямку Краківець. Рішенням Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №1253515914-2023-1 від 01.03.2024 визначено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] , яка одержує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, в розмірі з 01.10.2022 по 29.08.2023 8000 грн, з 01.09.2023 - 5000 грн на місяць, встановлено, що сума переплати становить 28000 грн згідно з довідкою Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради така утворилася за період з 01.08.2023 по 31.12.2023. Згідно довідки Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про від 12.02.2025, [PERSON] відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, за період з 01.08.2023 по 31.12.2023 нараховано допомогу в розмірі 28000 грн. Грошова допомога призначається відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (надалі - Порядок). Відповідно до абзацу 2 п.1 Порядку (в редакції на час звернення з заявою про надання допомоги), грошова допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщеним осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку. Відповідно до абзаців 1, 2 п.8 Порядку, допомога внутрішньо переміщеній особі не призначається, якщо така особа на дату звернення по допомогу перебувала за межами території України більш як 30 календарних днів підряд. До періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, лікування або реабілітації, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном з таких причин, як хвороба уповноваженої особи/отримувача, смерть членів їх сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, перебування у закладах охорони здоров`я, судових та правоохоронних органах, що підтверджується документально. У разі наявності в уповноваженої особи/отримувача обґрунтованих причин для продовження строку перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги така особа звертається з відповідною заявою та підтвердними документами або безпосередньо до органу соціального захисту населення/уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг, або з використанням поштового/ електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) за місцем обліку як внутрішньо переміщена особа. У такому разі строк перебування внутрішньо переміщеної особи за кордоном може бути збільшено до 60 днів підряд або 90 днів сукупно і виплата допомоги поновлюється з місяця її припинення. Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняються починаючи з місяця, що настає за місяцем повернення до покинутого місця проживання або виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, у якому строк перебування за кордоном перевищив 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. Пунктом 6 Порядку визначено, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Пунктом 9 Порядку визначено, що уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] виїхала з території України 11.07.2023, а 29.09.2023 повернулась на територію України, виїхала за межі України 20.10.2023 у напрямку Краківець, відомості про повернення такої на територію України відсутні, а отже перебувала за кордоном більше як 30 календарних днів підряд. Дані обставини свідчать про те, що відповідач у справі не мала права на отримання допомоги з 01.08.2023 по 30.12.2023 та була зобов`язана повідомити Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про вказані обставини, або скасувати призначення допомоги за допомогою мобільного додатку Порталу Дія. Пунктом 29 Порядку (в редакції на час звернення з заявою про надання допомоги) визначено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. За змістом статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володiння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Так, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання допомоги та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги щодо їх повернення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради підлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 28000 грн надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved