Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

28 листопада 2024 року представник ТОВ «Об`єднання «ХОРС» адвокат Євсюков Ф.\~Б. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект», [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 09.12.2024, просить: - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.12.2023, укладений між Приватним акціонерним товариством «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), предметом якого був транспортний засіб Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] ; - відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення Приватному акціонерному товариству «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» майна, яке було предметом продажу за оспорюваним договором купівлі продажу від 14.12.2023, а саме транспортний засіб Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, 02 березня 2023 року ухвалою Господарського суду Полтавської області задоволено подану ТОВ «Об`єднання «Хорс» заяву про забезпечення позову до відкриття провадження у справі шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження предмету спору за договором поставки, а також накладено арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що належать ПрАТ\~«Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» в межах суми 1 122 068,40 доларів США (гривневий еквівалент на момент подачі заяви 41 032 470,49 грн.). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 ухвалу Господарського суду Полтавської області скасовано в частині накладення арешту на грошові кошти. 27 березня 2023 року ухвалою Господарського суду Полтавської області прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Об`єднання «Хорс» про зобов`язання ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» виконати зобов`язання за договором поставки, стягнення неустойки у розмірі 2 191 645,34 грн. та відкрито провадження у справі №\~917/322/23. 29 травня 2023 року ухвалою Господарського суду Полтавської області прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Об`єднання «Хорс» до ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» про стягнення грошових коштів у розмірі 111 879 742,40 грн. та відкрито провадження у справі № 917/805/23. 08 серпня 2023 року ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі №\~917/805/23 задоволено заяву ТОВ «Об`єднання «Хорс» про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, які належать ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» в межах суми 42 207 670,79 грн. 16 серпня 2023 року Салтівським ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказану ухвалу прийнято до виконання з відкриттям виконавчого провадження № 72537101. Однак, під час здійснення виконавчого провадження встановлено, що залишок коштів на рахунку Боржника складає лише 5 993,22 грн., чого явно недостатньо для забезпечення позову. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.11.2023 по справі №917/322/23 позовні вимоги ТОВ «Об`єднання «Хорс» задоволено частково. Зобов`язано ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» виконати зобов`язання за договором поставки, а також стягнуто з останнього 1 212 399,55 грн. неустойки та 717 647,27 грн. судового збору. Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.12.2023 стягнуто з Відповідача -1 на користь Позивача 165 000,00 грн. у якості витрат на професійну правничу допомогу. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 стягнуто з Відповідача-1 на користь Позивача 50 000,00 грн. у якості витрат на професійну правничу допомогу. В ході виконавчого провадження та здійснення перевірки майнового стану ПрАТ\~«Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» встановлено, що у власності останнього перебувало 18 транспортних засобів, зокрема Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] , який 14.12.2023 перереєстрований в ТСЦ №6341 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях на ім`я [PERSON] , яка є працівником ПрАТ «ХКП «КЕП», на підставі договору купівлі-продажу. Так, оспорюваний договір купівлі продажу від 14.12.2023 був вчинений вже після того, як ТОВ «Об`єднання «Хорс» розпочало процедуру судового стягнення коштів з Відповідача-1 - ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» (29.05.2023). При цьому, в якості покупця за згаданим правочином виступила [PERSON] , яка є працівником ПрАТ «ХКП «КЕП». Вищевикладені обставини дають вагомі підстави Позивачу констатувати факт того, що оспорюваний правочин був укладений з єдиною метою унеможливити звернення стягнення на майно Боржника та виконати рішення судів про стягнення боргу, які набрали законної сили. Беручи до уваги момент (дату) вчинення спірного правочину, суб`єктів такого договору, є всі підстави стверджувати, що Боржник діяв недобросовісно та зловживав правами, оскільки уклав оспорюваний договір-купівлі продажу, який порушує майнові інтереси Кредитора та направлений на уникнення сплати боргу та звернення стягнення на таке майно, шляхом відчуження його на користь пов`язаної особи після того, як господарський суд Полтавської області відкрив провадження у справі № 917/805/23 про стягнення з ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект» грошових коштів у розмірі 111 879 742,40 грн. та у справі № 917/322/23. Враховуючи викладені факти, які підтверджуються достатніми та належними доказами, вбачаються обставини, які дають змогу кваліфікувати оспорюваний договір купівлі-продажу від 14.12.2023 року як фраудаторний: 1. Момент вчинення правочину: після відкриття 29.05.2023 Господарським судом Полтавської області провадження у справі № 917/805/23 про стягнення з боржника коштів у розмірі у розмірі 111 879 742,40 грн., та 27.03.2023 у справі № 917/322/23 про стягнення (в тому числі) неустойки у розмірі 2 191 645,34 грн. 2. Покупцем за оспорюваним договором є [PERSON] , яка є працівником Боржника ПрАТ «ХКП «КЕП». Сукупність наведених обставин доводить той факт, що Боржник, усвідомлюючи характер свого діяння, недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, передбачаючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинив правочин на шкоду правам інших осіб, зокрема Кредитора - ТОВ «Об`єднання «Хорс», оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення Кредитором на його майно як Боржника. Отже, можна дійти висновку, що сторони в оспорюваному правочині «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій використовувався учасниками цивільних відносин для недопущення звернення стягнення на майно боржника. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Об`єднання «ХОРС» та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано відповідні докази. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2024 року задоволено заяву представника позивача ТОВ «Об`єднання «ХОРС» адвоката Євсюкова Ф. Б. про забезпечення позову у цивільній справі № 643/14633/24. Заборонено вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням, реєстрацією та перереєстрацію транспортного засобу Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] , право власності на яке зареєстроване за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 03.01.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив га позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що вона дійсно 14.12.2023 купила автомобіль Renault Kangoo, 2004 року випуску у приватного акціонерного товариства «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» за 200000,00 грн. Кошти за вказаний автомобіль вносилися частинами у касу підприємства, що підтверджується касовими ордерами. Вказана сума автомобіля була ринковою, про що свідчить звіт про оцінку майна. Вона дійсно була до 11.03.2024 працівником ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» та на її думку причиною продажу автомобілів стало те, що у 2022 та 2023 роках підприємство було частково зруйноване вибухами від російських ракет, а також від цих вибухів згоріло декілька автомобілів. 12.01.2025 до суду від ПрАТ «Харківське котлобудівельне підприємство «Котлоенергопроект» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що станом на 14.12.2023 дата укладання договору купівлі продажу автомобіля Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] у ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» не існувало жодного зобов`язання із погашення заборгованості перед будь яким кредитором і тому вказаний договір не має ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам) і не може ставитися під сумнів у частині їх добросовісності. Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що відчуження належного ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» у власність [PERSON] автомобіля Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на майно ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект». Станом на 14.12.2023 ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» не мало жодних обмежень на відчуження майна, не було боржником у будь якому виконавчому провадженні, тому очевидна відсутність правових підстав для визнання недійсним вказаного в позові договору, протилежного позивачем не доведено. При цьому, представник позивача в позовній заяві посилається на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.11.2023 р. по справі №\~917/322/23, яке набуло чинності 12 лютого 2024 р. та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2023 р. по справі № 917/805/23 , яке набуло чинності 29 лютого 2024 р. Вищенаведене доводить, що на 14.12.2023 р. дата укладання договорів між ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» та [PERSON] купівлі продажу договору купівлі продажу автомобіля Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] Господарським судом Полтавської області розглядались справи № 917/322/23 та № 917/805/23 в яких позивачем було ТОВ «Об`єднання Хорс» а відповідачем ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект», рішень по яким не було винесено, тобто не існувало зобов`язань встановлених рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.11.2023 р. по справі № 917/322/23 чинності 12 лютого 2024 р. та , яке набуло зобов`язань встановлених рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.12.2023 р. по справі № 917/805/23 , яке набуло чинності 29 лютого 2024 р. із погашення заборгованості перед ТОВ «Об`єднання Хорс» і тому вказані договори не мають ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам) і не можуть ставитися під сумнів у частині їх добросовісності. Автомобіль Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] було продано, оскільки внаслідок злочинної аргесії з боку росії належні ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» виробничі та офісні приміщення зазнали значних пошкоджень і для відновлення вказаного нерухомого майна треба було значні фінансові та людські ресурси, яких у ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» не було. Вказане підтверджується тим, що відділом поліції № 2 Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області, розпочате досудове розслідування за ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом здійснення 22.06.2022 р. обстрілів по нежитловим будівлям ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» та транспортним засобам за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, буд. № 10 та за адресою м. Харків. вул Єнакієвська буд. 19 що призвело до пошкоджень нежитлових будівель, та 5-ти транспортних засобів, 1 транспортний засіб згорів в результаті пожежі. Поранені [PERSON] [PERSON] [PERSON] . Крім того, як свідчить Акт про пожежу від 22.06.2022 р. складений комісією у складі: головний інспектор ВЗНС по Немишлянському району ХМТГ РУ ГУ ДСНС у Харківській області майора служби цивільного захисту Оліник Т.В.; провідний інспектор ВЗНС по Немишлянському району ХМТГ РУ ГУ ДСНС у Харківській області підполковник служби цивільного захисту Вітер М.В. та представник ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» Чернюк В.В. 22.06.2022 р. на об`єкті «Виробничий цех, адреса м. Харків, вул. Автогенна, буд. № 10» власником якого є ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» відбулась пожежа, до гасіння якої були залучені 1 АЦ 8- ДПРЧ 2 ДПРЗ, 2 АЦ 25-ДПРЧ 2 ДПРЗ, 2 АЦ 11-ДПРЧ 3 ДПРЗ, АШ, 2 стволи «Б», 38 осіб особового складу. Пожежею знищено «кровлю приміщення охорони, автомобілі, ворота, вікна, обладнання на площі 50 м.кв. Причина пожежі пов`язана з проведенням бойових дій (воєнних дій) Крім того, як свідчить Акт про пожежу від 27.07.2022 р. складений комісією у складі: провідний інспектор ВЗНС по Індустріальному району ХМТГ РУ ГУ ДСНС у Харківській області майора служби цивільного захисту Николенко Д.О.. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.07.2022 р. на об`єкті ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» «навіс зберігання автомобілів, адреса м. Харків, п-кт Героїв Харкова, 299-А, власником якого є ПрАТ ХКП «Котлоенергопроект» відбулась пожежа, до гасіння якої були залучені 8-ДПРЧ год АШ, ствол «Б», 13 осіб особового складу. Пожежею знищено «навіс із металоконструкцій, колісні транспортні засоби: ЗИЛ 131 (бочка) [NUMBER] , «Infiniti» [NUMBER] , мотовсюдихід, квадроцикл, гідроцикл, прицеп для водної техніки та інше. кровлю приміщення охорони, автомобілі, ворота, вікна, обладнання на площі 50 м.кв. Причина пожежі пов`язана з проведенням бойових дій (воєнних дій). Таким чином, вибухами та пожежею, які мали місце 22.06.2022 р. було пошкоджено належну ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» нежитлову будівлю загальною площею 1659,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, вибухами та пожежею, які мали місце 27.07.2022 р. було пошкоджено належну ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» нежитлові приміщення які розташовані за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, будинок № 299-А. Важливим є також факт, що в позовній заяві представник позивача посилається на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.03.2023 р. по справі № 917/322/23 , якою було заборонено вчиняти будь-які дії щодо предмету спору за договором поставки та накладено арешт на грошові кошти ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.08.2023 р. по справі № 917/805/23 , якою було накладено арешт на грошові кошти ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект». При цьому, представник ТОВ «Об`єднання Хорс» не вказує, що ТОВ «Об`єднання Хорс» заявляло Господарському суду Полтавської області клопотання про арешт майна ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект», як забезпечення позову по справі № 917/805/23 чи по 917/805/23 справі № 917/322/23 та № хоча мало такі процесуальні права за ГПК. Таким чином, оскільки ТОВ «Об`єднання Хорс» не заявляло Господарському суду Полтавської області клопотання про арешт майна ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект», як забезпечення позову по справі № 917/805/23 справі № 917/322/23 та № 917/805/23 чи по хоча мало такі процесуальні права за ГПК, тому ТОВ «Об`єднання Хорс» свідомо прийняло на себе і має нести всі ризики, не скориставшись своїми процесуальними правами за ГПК України. Як зазначалось вище, під час укладання оспорюваного договору 14 грудня 2023 р., в силу об`єктивності та реальності існування часу, не набуло чинності рішення Господарського суду Полтавської області від 16.11.2023 р. по справі № 917/322/23 , яке набуло чинності 12 лютого 2024 р. та не існувало в природі рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2023 р. по справі № 917/805/23 , яке набуло чинності 29 лютого 2024 р. А відповідно і не було боргу ПРАТ «ХКП «Котлоенергопроект» перед ТОВ «Об`єднання Хорс», а навпаки ТОВ\~«Об`єднання Хорс» не оплачувало виконані роботи та поставлене обладнання. 14 січня 2025 року до суду надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 10 грудня 2024 року. Так, ГУ ДПС у Харківській області повідомило, що у Єдиному реєстрі податкових накладних наявна податкова накладна від 14.12.2023 № 4, складена ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект» щодо автомобіля Renault Kangoo, номер кузову [NUMBER] та яка зареєстрована в системі 03.01.2024. Також зазначено, що [PERSON] є найманим працівником цього підприємства (за результатами сплачених податків у 2023-2024 роках). 30\~січня 2025\~року до суду надійшли докази від РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтіавській та Сумській областях (ксерокопії підстав проведення реєстраційних транспортних засобів з ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект» на громадянку [PERSON] ), витребувані ухвалою суду від 10 грудня 2024 року. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 18.09.2025 представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідачів судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, через їх необґрунтованість. Суд, заслухавши позиції учасників провадження, дослідивши матеріали справи та докази, встанови таке. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі). В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов) (див. постанову Верховного Суду від\~08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №\~369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) вказано, що: «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)». Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (див. постанову Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа). Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19), постанову Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №\~644/5819/20 (провадження № 61-1787св23)). Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; в практиці касаційного суду допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) чи такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України). Одна й інша підстави для кваліфікації правочину як фраудаторного побудовані законодавцем за моделлю оспорюваного правочину. Тобто, оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов); кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не допускається (див. постанову Верховного Суду від 05 січня 2024 року у справі № 761/40240/21 (провадження № 61-13013св23)). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що 14.12.2023 р. між ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля Renault Kangoo, 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] за ціною 200\~000 грн. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 02.04.2024, 16.04.2024, 25.04.2024, 08.05.2024, 27.05.2024 та 17.06.2024 [PERSON] було сплачено у касу підприємства загальну суму 200\~000 грн, як оплату по договору купівлі-продажу автомобіля Renault Kangoo. Оцінюючи доводи та аргументи сторін, суд зазначає у цій справі позивачем не доведено, що вказаний правочин є фраудаторним, оскільки вартість автомобіля на час продажу була ринкова, а сума коштів була фактично внесена у повному обсязі у касу підприємтсва, з якою нараховано також податок у сумі 33333,33 грн. Позивачем не доведено, що він не міг реалізувати своє право в інших судових процесах щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача. Крім цього, на час внесення коштів у касу підприємства, з урахуванням положень ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не було перешкод у зверненні стягнення таких коштів у касі боржника. У цій справі на момент укладання оспорюваного договору не було рішення суду, яке набрало законної сили щодо стягнення заборгованості з ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект», а спірне рухоме майно не мало жодних обтяжень. Позивач не надав доказів про явно занижену (неринкову) ціну рухомого майна, яке було предметом оспорюваного договору купівлі-продажу. Крім того, позивач не надав доказів того, що на момент укладення оспорюваного договору у ПрАТ «ХКП «Котлоенергопроект» були відсутні грошові кошти або інше майно, на яке могло бути накладено стягнення в рахунок невиконання зобов`язань. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 § 29). Отже, судом встановлено, що позивач не довів тих обставин, на які він посилався при зверненні до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав фраудаторності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed