Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивачка, в особі свого представника адвоката Старовойтової Д.А. 01.05.2025 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що вони останнім часом шлюбно-сімейні відносини не підтримують, шлюб існує формально, а відтак вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивачки у поданій заяві зазначила про розгляд справи у відсутності сторони позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримують і наполягають на розірванні шлюбу. Відповідач та його представник у судовому засіданні категорично заперечили проти розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що сторони тривалий час проживають разом, мають двох спільних неповнолітніх дітей і відповідач бажає, щоб діти зростали у повноцінній родині, а тому він намагається довести дружині свій намір зберегти шлюб. Ухвалою суду від 16.07.2025 р. було зупинено провадження у справі, подружжю надано строк для примирення протягом двох місяців. 16.09.2025 року строк наданий подружжю для примирення - сплинув. 17.09.2025 року судом було поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначене судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами 09.03.2011 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 239), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають двох спільних доньок - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в позові, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved