Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

У травні 2023року позивачі звернулися до суду з позовом до акціонерного товариства "Сенс-Банк", треті особи: державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Тарасенко Ігор Миколайович, держаний нотаріус дванадцятої Київської нотаріальної контри Щербина Яніна Олександрівна про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Позовна заява мотивована тим, що 23.01.2007 року між Позичальником, [PERSON] (покійним), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір N° 44.02-971/П. Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 44.05-719/П від 23 січня 2007 року в іпотеку передано нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . 24 квітня 2008 року між позивачами та відповідачем було укладено ще один іпотечний договір № 44.02-13-553/П, відповідно до якого, у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 44.29-48-548/П від 24 квітня 2008 року, в іпотеку передано нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] (загальна площа 71,6 м2, житлова площа 41,5 м2) в будинку [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Київ по справі №759/14349/16-ц від 27.05.2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом 29 440,09 дол. СІЛА, що еквівалентно 777 983,38 грн., проценти - 31 390,82 дол. США, що еквівалентно 829 533,34 грн., пеню по кредиту - 10 354,90 дол. США, що еквівалентно 273 638,43 грн., пеню по відсотках - 11 907,83 дол. США, що еквівалентно 314 676,14 грн., а всього 83, 093,64 доларів США, що еквівалентно 2 195 831 грн. 28 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2020 року по справі 759/14349/16-ц рішення першої інстанції скасовано, у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення за договором кредиту від 23.01.2007 року №44.05.-719/П заборгованості на загальну суму 83 093,64 доларів США, що еквівалентно 2195831,28 грн. 28 коп. - відмовлено. Рішенням Святошинського районного суду м. Київ по справі №759/14206/16-ц від 27.05.2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом 13 432,40 дол. США, що еквівалентно 354 964,40 грн., проценти - 14 113,06 дол. США, що еквівалентно 372 951,51 грн., пеню по кредиту - 3 924,60 дол. США, що еквівалентно 103 711,42 грн., пеня по відсотках - 5 347,12 дол. США, що еквівалентно 141 302,91 грн., а всього 36 817,18 доларів США, що еквівалентно 972 930 грн. 25 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 21.08.2019 року по справі 759/14206/16-ц рішення першої інстанції скасовано, у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення за договором кредиту від 24.04.2008 року №44.29-48-548/П заборгованості на загальну суму 36817,18 доларів США, що еквівалентно 972 930 грн. 25 коп. - відмовлено. Суд апеляційної інстанції свої рішення мотивував тим, що Банк звернувся до суду із пропуском строку позовної давності на таке звернення. Касаційні скарги на Постанови апеляційних інстанцій відповідач не подавав. Отже, із закінченням позовної давності погашається право на захист, внаслідок чого суб`єктивне матеріальне право стає незахищеним. Зі спливом позовної давності незахищене суб`єктивне право припиняє своє існування. Право на захист, а з ним і суб`єктивне матеріальне цивільне право, вважаються припиненими з моменту набрання законної сили рішенням суду про відмову у захисті в зв 'язку і спливом позовної давності. За таких обставин, відповідач - не мав права переоформляти на себе предмет Іпотеки у зв`язку із спливом позовної давності, та у зв`язку із тим, що тривали провадження по судових справах за позовами самого відповідача. Ухвалою суду від 31.05.2025рокувідкрито провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.05.2025року заяву представника позивачів, адвоката Дрищенюк М.М. про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру. 26.06.2023 представник відповідача АТ "Сенс Банку" надіслав відзив по справі, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що у разі порушення боржником зобов"язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Ухвалою суду від 12.10.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.04.2024 року задоволено клопотання представника позивачів, адвоката Дрищенюк М.М. про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] 16.05.2024 надійшла копія спадкової справи №1226/21 заведена після смерті, 17.06.2021 року [PERSON] . В судове засідання представник позивачів, адвокат Дрищенюк М.М. не з"явилася, подала до суду заяву про перенесення слухання справи у зв"язкі із її хворобою. В судове засідання представник відповідача АТ "Сенс Банк", не з"явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та просив суд відмовити в задоволенні позову. В судове засідання треті особи не з"явилися, про час та місце слухання справи судом повідомлялися належним чином. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.01.2007 року між Позичальником, [PERSON] (покійним), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір N° 44.02-971/П. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 44.05-719/П від 23 січня 2007 року в іпотеку передано нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між позивачами та відповідачем було укладено ще один іпотечний договір № 44.02-13-553/П, відповідно до якого, у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 44.29-48-548/П від 24 квітня 2008 року, в іпотеку передано нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Київ по справі №759/14349/16-ц від 27.05.2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом 29 440,09 дол. СІЛА, що еквівалентно 777 983,38 грн., проценти - 31 390,82 дол. США, що еквівалентно 829 533,34 грн., пеню по кредиту - 10 354,90 дол. США, що еквівалентно 273 638,43 грн., пеню по відсотках - 11 907,83 дол. США, що еквівалентно 314 676,14 грн., а всього 83, 093,64 доларів США, що еквівалентно 2 195 831 грн. 28 коп. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2020 року по справі 759/14349/16-ц рішення першої інстанції скасовано, у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення за договором кредиту від 23.01.2007 року №44.05.-719/П заборгованості на загальну суму 83 093,64 доларів США, що еквівалентно 2195831,28 грн. 28 коп. - відмовлено. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Київ по справі №759/14206/16-ц від 27.05.2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом 13 432,40 дол. США, що еквівалентно 354 964,40 грн., проценти - 14 113,06 дол. США, що еквівалентно 372 951,51 грн., пеню по кредиту - 3 924,60 дол. США, що еквівалентно 103 711,42 грн., пеня по відсотках - 5 347,12 дол. США, що еквівалентно 141 302,91 грн., а всього 36 817,18 доларів США, що еквівалентно 972 930 грн. 25 коп. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 21.08.2019 року по справі 759/14206/16-ц рішення першої інстанції скасовано, у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення за договором кредиту від 24.04.2008 року №44.29-48-548/П заборгованості на загальну суму 36817,18 доларів США, що еквівалентно 972 930 грн. 25 коп. - відмовлено. Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції свої рішення мотивував тим, що Банк звернувся до суду із пропуском строку позовної давності на таке звернення. Касаційні скарги на Постанови апеляційних інстанцій відповідач не подавав. Позовна давність - це виняток із загального правила, передбаченого ч. 2 ст. 20 ЦК України, тому із спливом позовної давності по основному зобов`язанню - закінчилася позовна давність по забезпечувальному зобов`язанню за договорами Іпотеки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права України. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінге та інші проти Сполученого Королівства»). За таких обставин, відповідач - не мав права переоформляти на себе предмет Іпотеки у зв`язку із спливом позовної давності, та у зв`язку із тим, що тривали провадження по судових справах за позовами самого відповідача, що суперечать правовим позиціям, які викладені у Постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у справі № 372/2017/13-ц, від 22 лютого 2017 року у справі N° 6-17цс17 та Верховного Суду України у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладена у Постанові від 13 червня 2020 року у справі N°138/240/16-ц провадження № 61-14987св19. Відповідно до ч.І ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до ч.І ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із ч.І ст. 20 вказаного Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.І ст.27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на час укладення іпотечного договору від N9 44.02-971/П від 21.01.2007 року та 24 квітня 2008 №44.02-13-553/П, іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотеко держателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Також, у відповідності до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно,- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пунктом 4 цього Закону передбачено, що протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до ч.З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений "-Договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що іпотечне майно, за умови відповідності вимогам Закону N 1304-УІІ, не може бути примусово стягнуто, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а (провадження N2 11- 474апп19), Рішенні Святошинського районного суму м. Києва по справі №759/5206/21 від 01.03.2023 року. Заперечуючи проти позовних вимог, банк мав надати до суду докази доведення наявності у позивача іншого житла, але цього зроблено не було, належних доказів з цього приводу до суду не представлено. Відповідно до ч.З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об' єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9--1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до ч.І ст. 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Оскільки квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті, є зареєстрованим місцем проживання позивачів, та використовується позивачами за призначенням, та є єдиним місцем для постійного проживання, загальна площа вказаної квартири не перевищує 140 кв.м., а отже не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності АТ «Апьфа- Банк» як забезпечення виконання позивачами умов укладених кредитних договорів, ураховуючи, що кредит надано кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті. Таким чином, у державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича були всі наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа- Банк», у зв' язку з чим дії з державної реєстрації права власності на спірну квартиру вчинені всупереч вимог чинного законодавства, що є підставою для скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав. Відповідно до ст.38 Закону України "Про іпотеку" визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої зимоги разом із заявою про державну реєстрацію Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N° 638/20000/16-ц, провадження N° 14- 2цс 19. Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 року № 211. Відповідно до п.З ч.І ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №139/929/17. Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не має можливості, оскільки банк не повідомляв та не надсилав письмової вимоги позивачам, тобто встановлення порушення процедури, само по собі є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Той факт, що відповідач звертає увагу на поштові повідомлення направлені позивачам не заслуговують на увагу, так як, їх не можна ідентифікувати та оглянути оригінали оскільки зі слів відповідача, оригінали відсутні в них. Описи про вкладення саме письмового повідомлення адресовані позивачам теж відсутні. Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, провадження № 14- 501 цс 18; від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, провадження № 14-661цс18; від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19). Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги неправомірність проведених реєстраційних дій відповідача, суд вважає за можливе застосувати ефективний спосіб захисту, та припинити право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа - Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», на квартиру номер [ADDRESS] . Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved