Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 28.12.2021 року між [PERSON] в якості покупця та [PERSON] в якості продавця за ціною 30\~000 доларів США та просить суд визнати за нею право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що 28 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності відповідачу. Відповідно до домовленості, сторони погодили ціну продажу квартири у розмірі 30 000 доларів США. У цей же день 28.12.2021 року позивач передала відповідачу повну суму коштів, що підтверджується письмовою розпискою. Після отримання вказаних коштів відповідач передала позивачу ключі від замків квартири, оригінал технічного паспорта, правовстановлюючі документи (договір купівлі-продажу від 10.08.2016 року, інформаційну довідку з ДРРП №65533986 від 10.08.2016 року), а також документи щодо комунальних послуг. Позивач після цього переїхала до квартири, перевезла особисті речі та почала проживати у спірному житлі разом із сім`єю. Сторони також домовилися, що відповідач зобов`язується прибути до м. Вінниці у період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року для укладення нотаріального договору купівлі-продажу або ж передати позивачу нотаріально посвідчену довіреність для укладення такого договору від її імені. Вказана умова прямо відображена у розписці від 28.12.2021 року. Однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24.02.2022 року в Україні запроваджено воєнний стан. Відповідач, будучи громадянкою РФ та постійно проживаючи у Тверській області, фактично відмовилась прибути до України для нотаріального посвідчення договору, хоча і видала довіреність, посвідчену нотаріусом Тверського міського нотаріального округу. Водночас, відповідно до змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», нотаріуси України зобов`язані зупиняти незавершені нотаріальні дії та відмовляти у їх вчиненні у разі звернення осіб, пов`язаних із державою-агресором, до яких віднесено і громадян РФ, що не проживають на території України на законних підставах. У результаті посвідчення нотаріального договору купівлі-продажу квартири виявилося неможливим. При цьому позивач продовжує проживати у квартирі та несе тягар її утримання, проте позбавлена можливості реалізовувати свої права як власник, оскільки право власності формально зареєстроване за відповідачем. З огляду на викладене позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири, укладеного 28.12.2021 року, дійсним та про визнання за нею права власності на вказану квартиру. На підставі ухвали суду від 10.12.2024 року позовну заяву [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, залишено без руху та надано позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання позивачем даної ухвали суду. 18.02.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, ознайомившись з матеріалами якої суд дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 10.12.2024 року виконано в строк, наданий судом. Представником позивача подано до суду примірник позовної заяви з додатками з перекладом на російську мову, у тому числі з перекладом документів, вказаних у додатках з української мови на російською мовою, для направлення відповідачу державі російська федерація. 19.02.2025 на підставі ухвали прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника позовні вимоги підтримує та просить суд провести заочний розгляд справи. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, а саме представником позивача надано підтвердження надсилання примірника ухвали суду, позовної заяви та їх перекладу на російську мову на поштову адресу посольства рф в Словацькій Республіці, а також посольства рф в Республіки Молдови, будь яких заперечень з приводу закінчення підготовчого провадження на адресу суду від відповідача не надійшло. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 11.06.2025\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представником позивача адвокатом Каленяком Е.А. подано до суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча вважається повідомленою про час, дату та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача, третіх осіб. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та надані сторонами пояснення, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено наступні фактичні обставини та правовідносини, що виникли між сторонами. 28 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала Відповідачу на праві власності. Ціна квартири сторонами погоджена у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США. У той же день, 28 грудня 2021 року, позивач передала відповідачу обумовлену суму коштів у розмірі 30 000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, складеною та підписаною сторонами. Після отримання коштів відповідач передала позивачу ключі від квартири, оригінал технічного паспорта, правовстановлюючі документи на квартиру, а також договори щодо надання комунальних послуг. З цього моменту Позивач фактично вселилася до квартири та почала в ній проживати разом із сім`єю. Сторони погодили, що відповідач у строк з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року зобов`язується прибути до м. Вінниці для укладення нотаріального договору купівлі-продажу квартири або, у разі неможливості, видати позивачу нотаріально посвідчену довіреність на укладення такого договору від її імені. У зв`язку з особистими обставинами Відповідач виїхала до Російської Федерації та, як вбачається з матеріалів справи, фактично ухилилася від виконання домовленостей щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. 24 лютого 2022 рокув Україні було введено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації (Указ Президента України № 64/2022). Відповідач є громадянкою Російської Федерації, що створило додаткові перешкоди для її приїзду в Україну та оформлення договору. Позивач фактично користувалася квартирою як власник, однак виникли труднощі у здійсненні правомочностей власника. Зокрема, після відключення квартири від електропостачання було відмовлено у повторному підключенні, оскільки власником за даними Державного реєстру речових прав залишалася відповідач. У подальшому відповідач видала довіреність на право укладення договору купівлі-продажу від її імені, посвідчену нотаріусом Тверського міського нотаріального округу, однак в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року у редакції постанови № 719 було зупинено вчинення нотаріальних дій за зверненням осіб, пов`язаних із державою-агресором. Таким чином, можливість посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу квартири виявилася втраченою. За наведених обставин позивач фактично виконав свої зобов`язання: сплатив повну вартість квартири, отримав правовстановлюючі документи та вселився у квартиру. Натомість відповідач, отримавши кошти, ухилилася від належного нотаріального оформлення правочину. Враховуючи втрату можливості нотаріального посвідчення договору, єдиним способом захисту порушеного права позивач вважає звернення до суду з вимогою про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2021 року та визнання за нею права власності на квартиру. Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору купівлі-продажу квартири є: предмет договору (конкретна квартира), її ціна, порядок та строк передачі. Як вбачається з розписки від 28.12.2021 року та інших доказів, сторони досягли згоди з усіх істотних умов і виконали їх: Позивач передала Відповідачу всю суму коштів, а Відповідач передала Позивачу документи та квартиру у фактичне володіння. За ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна виникає з моменту передання речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач прийняла квартиру у володіння та проживає в ній із сім`єю, що підтверджує фактичне передання речі. Разом з тим, згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку чи квартири підлягає нотаріальному посвідченню. Невиконання цієї вимоги тягне нікчемність договору (ст. 220 ЦК України). Водночас ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Верховний Суд\~у своїх\~постановах (зокрема\~від 30.01.2013\~у справі\~№ 6-162цс12\~та від\~06.09.2017\~у справі\~№ 754/2339/16-ц)\~дійшов висновку,\~що умовами\~для застосування\~ч.\~2\~ст.\~220\~ЦК України\~є: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору; підтвердження цього письмовими доказами; виконання договору (повне або часткове); безповоротне ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення або втрата можливості його здійснити. Судом встановлено, що всі зазначені умови наявні у даній справі. позивач виконала свої зобов`язання, передавши кошти в повному обсязі, відповідач фактично передала предмет договору та отримала оплату. Нотаріальне посвідчення договору стало неможливим через ухилення відповідача та обмеження, встановлені чинним законодавством щодо осіб, пов`язаних із державою-агресором. Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлено судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами 28.12.2021 року фактично укладено договір купівлі-продажу квартири і є всі правові підстави для його визнання дійсним, а також для визнання за позивачем права власності на квартиру. Питання розподілу судових витрат суд не вирішує, оскільки в позовній заяві позивач просила залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved