Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

01 серпня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради, [PERSON] про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянки\~ для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500га з кадастровим номером 5325780507:07:001:0329 та 1/2 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1678га з кадастровим номером 5325780507:07:001:0336, що розташовані в с. Тищенки Шишацького району Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадкове майно на дві земельні ділянки, оскільки вони належали померлому [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної, а не часткової власності, що унеможливлює визначення частки спадкодавця у даному нерухомому майні в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 21 серпня 2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просила суд встановити, що розмір належної їй частки у праві власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5325780507:07:001:0329 та 5325780507:07:001:0336 становить 1/2 частину щодо кожної земельної ділянки. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, а позовні вимоги за зустрічним та первісним позовами об`єднані в одне провадження. Ухвалою від 02 вересня 2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. У визначений час відзивів на позовну заяву від відповідачів (за первісними та зустрічними позовними вимогами) не надходило. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, її учасники в судове засідання\~ не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі\~ та відсутність заперечень щодо задоволення заявлених позовних вимог (первісних та зустрічних). В зв`язку з неявкою всіх учасників, судовий розгляд здійснено судом за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд встановив наступні обставини. [INFO] у м. Полтава помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). 17 липня 2019 року Першою (до реорганізації Другою) полтавською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 114/2019 щодо майна померлого [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , а син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини про що подав заяву 17.07.20219. Дані про інших спадкоємців, або осіб що претендують на спадщину у матеріалах спадкової справи відсутні. Заповіту за своє життя [PERSON] не залишив. Отже єдиним його спадкоємцем першої черги за законом, який вчасно прийняв спадщину є дружина\~ [PERSON] позивач (а.с.9-11). Постановою від 09 липня 2025 року № 1110/02-31 державний нотаріус Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізіма В.В. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, оскільки вони належали спадкодавцю на праві спільної сумісної власності і розмір частки померлого [PERSON] не був визначений (а.с.9-11). Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2018 № 131396989 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500га з кадастровим номером 5325780507:07:001:0329, розташована в с. Тищенки Миргородського (колишнього Шишацького) району Полтавської області (а.с.12). Дана інформація є актуальною на момент розгляду справи судом та підтверджується відповіддю № 1661541 від 12.08.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ас.29). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2018 № 149648153 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1678га з кадастровим номером 5325780507:07:001:0336, розташована в с. Тищенки Миргородського (колишнього Шишацького) району Полтавської області\~ (а.с.13). Дана інформація є актуальною на момент розгляду справи судом та підтверджується відповіддю № 1661550 від 12.08.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України\~ та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно з п. а ч. 1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; Відповідно до ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. В зв`язку зі смертю співвласника земельних ділянок [PERSON] , інший співвласник [PERSON] позбавлена можливості здійснити в позасудовому порядку виділення належних їй часток у даних земельних ділянках, які перебувають у спільній сумісній власності, а спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості успадкувати після смерті чоловіка належні йому частки у земельних ділянках, оскільки їх виділення за життя останнього не проводилось. Таким чином для вирішення спору суду необхідно вирішити питання виділу часток із майна, що є у спільній сумісній власності (двох земельних ділянок). Враховуючи те, що в спірних правовідносинах\~ судом не встановлено підстав для відступу від рівності часток кожного зі співвласників, суд вважає, що в обох вищевказаних земельних ділянках частки їх співвласників [PERSON] та [PERSON] є рівними та складають по 1/2 частині за кожною з вищевказаних осіб. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити первісні та зустрічні позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, керуючи вимогами ст. 5 ЦПК України,\~ суд вважає, що ефективним способом захисту права позивача за зустрічними позовними вимогами [PERSON] є не встановлення розміру її частки у земельних ділянках, а виділення її у власність належних їй часток, що узгоджуватиметься з положеннями ч.ч. 4-5 ст. 89 ЗК України. В зв`язку з повним задоволенням, як первісних, так і зустрічних позовних вимог документально підтверджені судові витрати сторін, у вигляді сплаченого ними судового збору, підлягають зустрічному зарахуванню. Отже підстави для його розподіл відсутні.

Outcome: approved