Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

До Ковпаківського районного суд м. Суми за підсудністю із Зарічного районного суду м. Суми 26.06.2025 надійшла позовна заява від ТОВ «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову ТОВ «Санфорд Капітал» зазначено про те, що 20.03.2018 ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду про відкриття кредитної лінії № С-503-006619-18-980. Пунктом 3.2, 3.3 договору визначено, що ліміт кредитної лінії, доступний клієнту, станом на момент укладення угоди становить 3\~000 грн. Процентна ставка 24% річних. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків виконала лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальника відповідач сплатила останній платіж 08.08.2019 року, в рахунок погашення основного боргу та процентів відповідачем сплачено лише 3\~731 грн. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість в сумі 8\~641,96 грн, що складається з 2\~986,87 грн заборгованість за основним боргом та 5\~655,09 грн заборгованість за несплаченими відсотками. В подальшому, 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» своє право грошової вимоги, в тому числі, за кредитним договором № С-503-006619-18-980, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] . Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам. Користуючись даним правом, ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 29.12.2023 уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» за плату відступило ТОВ «Санфорд Капітал» своє право грошової вимоги, в тому числі, за кредитним договором № С-503-006619-18-980, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] . Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С-503-006619-18-980 від 20.03.2018 року, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк»), станом на 16.11.2023 року заборгованість боржника/позичальника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 2\~986,87 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5\~655,09 грн, що разом становить 8\~641,96 гривень. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. Також просить стягнути 1\~611,22 грн інфляційних втрат та 542,70 грн 3% річних. Вся заборгованість по кредиту становить 10\~795,88 грн. А також відшкодувати понесені судові витрати, що складаються із витрат на оплату послуг поштового зв`язку при направленні відповідачу позовної заяви з додатками 55 грн, на правову допомогу в сумі 7\~200 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу у спрощеному провадженні без виклику сторін, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, зазначеним у позовній заяві, та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши всебічно і повно матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків Судом встановлено, що 20.03.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена угода № С-503-006619-18-980 (а.с.39 на зв.-40). Пунктом 3.2, 3.3 договору визначено, що ліміт кредитної лінії, доступний клієнту, станом на момент укладення угоди становить 3\~000 грн. Процентна ставка 24% річних. Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] , складеної первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 року банк свої зобов`язання перед клієнтом за Договором виконав у повному обсязі, надавши кредит на поточні потреби, а клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з її рахунку (а.с.32 на зв.-37). Однак, свої зобов`язання за Договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідачка виконала лише частково, внаслідок чого, як свідчить довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-503-006619-18-980 від 20.03.2018,\~складена АТ\~«Ідея Банк»,\~у позичальниці\~станом на\~16.11.2023\~сформувалась заборгованість\~перед банком в загальній сумі 8\~641,96 грн, що складається з 2\~986,87 грн заборгованість за основним боргом та 5\~655,09 (а.с.38 на зв.). В подальшому, 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» своє право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі (а.с.17 на зв.-20). Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам. Користуючись даним правом, ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 29.12.2023 уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року (а.с.20 на зв.-26 на зв.). Відповідно до п.2.1. зазначеного договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу № 29/12-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження укладення вказаного Договору факторингу позивачем надано платіжні інструкції № 13 від 29.12.2023, № 1 від 28.02.1024, № 3 від 29.02.2024, № 4 від 29.02.2024, № 5 від 29.02.2024 (а.с.50-52), а також Витяг із друкованого Реєстру боржників № 1 від 29.12.2023, скріплений печаткою та підписаний одноособово фактором ТОВ «Санфорд Капітал», за змістом якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором С-503-006619-18-980 від 20.03.2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] на суму 8\~641,96 грн, що складає - заборгованість за основним боргом в сумі 2\~986,87 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5\~655,09 грн (а.с.17). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Санфорд Капітал» та відповідачкою [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2\~ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою\~ст. 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 20.03.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № С-503-006619-18-980, який власноручно підписаний сторонами. За вказаним договором первісний кредитор надав відповідачці кредитний ліміт в сумі 3 000 грн, а остання здійснювала користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з її рахунку, та частково погашала заборгованість. Також доведеним є укладений 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» договір факторингу №16/11-23, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-503-006619-18-980 на суму 8\~641,96 грн, яка складає: - заборгованість за основним боргом в сумі 2\~986,87 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5\~655,09 грн, що підтверджується друкованим Реєстром боржників № 1 від 16.11.2023 року, що у належному порядку, відповідно до умов Договору факторингу №16/11-23, скріплений підписами та печатками сторін (а.с.18 на зв). Однак, в подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 29.12.2023 року уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23. На підтвердження переуступки права вимоги саме за кредитним договором № С-503-006619-18-980, укладеним із [PERSON] , позивачем надано Витяг із друкованого Реєстру боржників № 1 від 29.12.2023, скріплений печаткою та підписаний одноособово фактором ТОВ «Санфорд Капітал» (а.с.17). Разом з тим, суд не бере до уваги вказаний Витяг, оскільки вказаний документ не дозволяє встановити дійсність факту переходу права вимоги за кредитним договором № С-503-006619-18-980, укладеним із [PERSON] . Так, умовами Договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 передбачено, що друкований Реєстр Боржників вважається невід`ємною частиною цього Договору після належного його підписання сторонами. Разом з тим, копія наданого суду витягу виготовлена таким чином, що не містить підпису та печатки клієнта за договором, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», а містить лише одноосібний підпис та печатку ТОВ «Санфорд Капітал». Тому достовірність вказаного Витягу як доказу в справі викликає очевидні сумніви. Відтак встановити, коли та на підставі чого у ТОВ «Санфорд Капітал» виникло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № С-503-006619-18-980 та чи на момент укладення договору факторингу від 29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» мало це право, належними та допустимими доказами під час розгляду справи не представляється можливим. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено переходу до ТОВ «Санфорд Капітал» прав вимоги до відповідачки за кредитним договорами № С-503-006619-18-980 від 20.03.2018, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] . Зважаючи на встановлену обставину відсутності підтвердження передачі права вимоги, вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-503-006619-18-980 від 20.03.2018 із первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» не має юридичного підґрунтя. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № С-503-006619-18-980 від 20.03.2018 року та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал», суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту отримання позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт отримання позивачем права вимоги до відповідача за Договором № С-503-006619-18-980 від 20.03.2018 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно, оскільки у позові відмовлено, відшкодування понесених судових витрат, що складаються із витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі 55 грн при направленні відповідачу позовної заяви з додатками, на правову допомогу в сумі 7\~200 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн - до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають. В порядку положень п. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір та інші судові витрати, до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed