Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

29 червня 2025 року представник позивача КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті теплопостачання. В обґрунтування позову зазначено, що протягом опалювальних періодів з жовтня 2017 року по 2025 рік позивач надавав теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , де, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 7868 від 17.10.2023 року, зареєстрованими користувачами є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] незареєстрований уповноважений власник. Відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку № [NUMBER] , повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалась належним чином, у зв`язку з чим станом на 01.10.2023 року з`явився борг перед Позивачем у сумі 77569,53 грн. за період з 01.10.2017 року по 01.10.2023 року. Даний борг було реструктуризовано шляхом укладання із споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання № 142/2023р./Ц.О.А. строком на 36 місяців. Загальна сума заборгованості складає 148800,28 грн. Порушення Відповідачем договірних зобов`язань ставить Позивача в скрутне фінансове становище, ускладнює виконання основного завдання, поставленого перед Позивачем, а саме забезпечення надійної та стійкої експлуатації тепломереж з метою безперебійного та якісного постачання тепла всім споживачам, які входять у сферу обслуговування. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача. Згідно відповіді № 1456175 від 06.06.2025 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09 червня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справу, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року, підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Ще на стадії підготовчого судового засідання, представником позивача було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштових повідомлень на адресу реєстрації, які повернулися до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позов не подав, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності позивача - КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п. 2.2. Статуту Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 22.09.2021 №122/10. За адресою [ADDRESS] було відкрито особливий рахунок № [NUMBER] , за яким на березень 2025 року наявна заборгованість 97097, 80 грн. Відповідно до довідки № 7868 від 17 жовтня 2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] незареєстрований уповноважений власник, [PERSON] родинні стосунки відсутні, [PERSON] донька. Згідно договору № 142/2023р./Ц.О.А., про реструктуризацію заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, який було укладено між КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та [PERSON] , сума реструктуризації встановлена у розмірі 77569,53 грн. Також в матеріалах справи містяться результати розрахунку заборгованості, в якому основний борг становить 97097,80 грн., інфляційні витрати становлять 38885,57 грн., сума 3% річних становить 12816,91 грн. Доказів на спростування наявності заборгованості відповідачем суду не надано. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»(далі Правила №830) тощо. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23 березня 2018 року №226 [PERSON] з сім`єю з 2 чоловік було видано ордери від 02 квітня 2018 року №0000000553 та від 23 грудня 2022 року №0000000820, на право заняття жилого приміщення жилою площею 18,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Довідкою № 7868 від 17 жовтня 2023 року, підтверджується, що відповідач [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , зі сплати послуг за опалення якої вирішується питання у цій справі, на квартиру відкритий особовий рахунок, тобто він є споживачем послуг за адресою місця свого проживання. Інші повнолітні особи за зазначеною адресою не зареєстровані. Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідача позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, не встановлено, більш того, сторони укладали договір від 27 жовтня 2023 року № 142/2023р./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості, слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст. 11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідача зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявності заборгованості відповідача перед ним. Факт отримання наданих послуг та несплати за них відповідачем не оспорюється. З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що за період з 10 жовтня 2017 року по 01 квітня 2025 року за особовим рахунком відповідача наявна заборгованість з оплати послуг теплопостачання в розмірі 97097,80 грн, і ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з нього на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 38885,57 грн та 3% річних в розмірі 12816,91 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються повністю, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений судовий збір повністю.

Outcome: approved