Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Бондаренко А. О. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та просить визначити додатковий строк в три місяці для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Посилається на те, що приблизно [INFO] помер [PERSON] . Позивач, дізнавшись 27 грудня 2022 року з листа нотаріуса про наявність заповіту, відразу звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини йому було відмовлено в зв`язку з порушенням строків для прийняття спадщини. Вважає, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною для продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. 22 січня 2025 року на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області дана справа надійшла до Переяславського (бувшого Переяслав-Хмельницького) міськрайонного суду Київської області. Ухвалою від 27 січня 2025 року, враховуючи норми ст. 32 ЦПК України, справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. 24 лютого 2025 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Підготовче судове засідання відкладено за відсутністю доказів належного повідомлення відповідача [PERSON] 12 березня 2025 року матеріали спадкової справи надійшли до суду. 18 березня 2025 року підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача [PERSON] 22 квітня та 28 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача для можливості виконання вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України. 09 липня 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 31 липня 2025 року судове засідання відкладено в зв`язку із першою неявкою відповідача. 02 вересня 2025 року судове засідання було відкладено в зв`язку із технічною неможливістю провести відеоконференцію із представником позивача (з власних технічних засобів). В судовому засіданні 24 вересня 2025 року представник позивача позов підтримав просив задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Пояснив додатково наступне. Позивач є племінником померлого [PERSON] , спілкувався з ним, однак про наявність заповіту не знав. Померлий мав доньку (відповідач [PERSON] ), яка є спадкоємицею за законом першої черги. Тому позивач, хоча і знаючи про смерть дядька, не звертався до нотаріуса ні з якими заявами. І лише коли нотаріус повідомив про наявність заповіту, у встановлений нотаріусом строк звернувся з такою заявою. Вважає, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною поновлення строку на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в підготовчі та судові засіданні не з`являлася, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань не подавала. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних матеріалів справи. Третя особа в судові засідання не з`являлася, повідомлена належним чином. Пояснення по суті справи не направляла. Судом встановлено наступне. Приблизно [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). З матеріалів спадкової справи № 238/2022 (а.с. 114-135), заведеної після смерті [PERSON] , вбачається наступне. [INFO] [PERSON] (донька померлого) подала заяву до Дев`ятої Київської нотаріальної контори (державний нотаріус Пічевська Н.В.) про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), відповіді нотаріуса від 17 червня 2022 року нотаріусом Пічевською Н.В. було з`ясовано про наявність заповіту від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . 18 листопада 2022 року [PERSON] нотаріусом було направлено повідомлення про наявність на його ім`я заповіту, який залишив померлий [PERSON] , на необхідність з`явитися до нотаріальної контори. А 23 грудня 2022 року [PERSON] повторно було направлено таке повідомлення із встановленням строку явки до нотаріуса (до 09 січня 2023 року). За заповітом після смерті [PERSON] . 27 грудня 2022 року позивач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. 27 грудня 2022 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прав на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. У відповідності до довідки виконавчого комітету Циблівської сільської ради (а.с. 175, 184) за померлим [PERSON] , [INFO] , рахується житловий будинок з земельною ділянкою 0,25 га по [ADDRESS] . Інших доказів не надано, клопотань з цього приводу не заявлено., Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 цього Кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ \~ \~ \~Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту Верховним Судом визнано достатньою підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини (такий правовий висновок викладений у постановах ВС від 10січня 2019 року у справі № 263/1221/17; від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19; від 22 лютого 2021 року у справі № 644/7785/19). \~ \~ \~ \~Також,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 26\~червня 2024\~року у\~справі №\~686/5757/23\~виснувала,\~щонеобізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту. Проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. \~ \~ \~ \~Тобто, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. \~ \~ \~ \~В даній справі позивач не є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, спадкоємець за законом першої черги наявний (відповідач) і про це позивачу було відомо. Звернення до нотаріуса із відповідною заявою здійснено позивачем у встановлений нотаріусом строк після повідомлення про наявність заповіту. Доказів наявності обставин, які б свідчили про нікчемність чи недійсність заповіту, суду не надано. \~ \~ \~ \~За таких обставин в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1220, 1233, 1235, 1236, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved