Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.07.2025 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що «23.07.2024 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання обов?язку утримувати дитину, не надаючи добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] , зокрема на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів та інших необхідних речей. Вона самостійно несе всі витрати на утримання та виховання дитини. Вона не працює, оскільки доглядає дитину, і доходів недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини та власних потреб. Між сторонами не було досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, а відповідач не проявляє інтересу до потреб сім`ї. Відповідач працездатний, інвалідності не має, з 2018 року перебуває на військові службі в ЗСУ за контрактом, отримує зарплатню, тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] ». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 14.07.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. 21.07.2025 [PERSON] подала до суду заяву про усунення недоліків. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 28.07.2025 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 19.08.2025 залишив без задоволення клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. У судове засідання 25.09.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] у позовній заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності. У частині третій\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Слід зазначити, що відповідач [PERSON] обізнаний, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, про що свідчить подане ним до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 19.08.2025 залишив без задоволення. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.09.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 липня 2024 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2024 (а.с. 6). Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2024 (а.с. 7). Згідно з копією витягу з наказу командира 27 реактивної артилерійської бригади від 02.07.2018, солдатом [PERSON] , гранатометником відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони, був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 роки з 02.07.2018 до 02.07.2021 (а.с. 14). Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-другою статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~ст.\~3\~Конвенції\~ООН\~про права\~дитини від 20.11.1989, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її\~батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою\~вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина друга статті 6 цієї Конвенції). У частинах першій-другій статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які\~виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, на даний час являється військовослужбовцем. Будь-які докази, що за станом здоров`я відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, відсутні. Аналізуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити. Згідно з частинами другою, четвертою, шостою статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз вказаних положень передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на отримання аліментів на утримання дружини виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.05.2020 (справа №712/4702/19), право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи заявлені позивачем [PERSON] вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , суд враховує, що позивач проживає разом з дитиною, яка не досягла трьох років, та потребує матеріальної допомоги, що, у свою чергу, є обов`язком відповідача відповідно до ст. 84 СК України. Також суд враховує наявність у відповідача коштів для надання такої матеріальної допомоги, оскільки він на даний час являється військовослужбовцем та отримує за це грошову винагороду. Водночас суд вважає, що у даному випадку необхідним та справедливим розміром аліментів на утримання дружини буде 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , враховуючи ті обставини, що позивачем також заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття, та те, що позивач не обґрунтувала і не надала суду доказів можливості у відповідача [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Отже, позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення аліментів на утримання дружини слід задовольнити частково. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доказів на спростування обставин, зазначених в позовній заяві, суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів 11.07.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,\~суд\~вважає\~за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: partial