Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чорняк М.П. звернувся до суду з позовом до Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позові вказав про те, що справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти позовних вимог не заперечив. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії по господарської книги особовий рахунок № [NUMBER] в колгоспному дворі, що за адресою в [ADDRESS] станом на 1991 рік одноособово проживала [PERSON] , [INFO] голова двору. Відповідно до довідки № 161 від 14.07.2025 року, виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року в ньому була зареєстрована [PERSON] , [INFO] голова двору. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] була [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2014 року. За життя 10.09.2007\~року [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10.09.2007 року секретарем Маловодівської сільської ради Теребовлянського (зараз Тернопільського) району Тернопільської області Г.М.Білас, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалося [PERSON] заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] її син позивач [PERSON] звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] . Однак, постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 11.07.2025 року № 379/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 166 від 05.06.2025 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] , за якою право власності не зареєстроване. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2014 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved