Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, про що 22 січня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 1600). Факт родинного зв`язку позивача з [PERSON] є свідоцтво про народження позивача, який є сином. 24 жовтня 2023 року позивач звернувся до П`ятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 24 жовтня 2023 року за № 74460630 зареєстровано в спадковому справу за № 71448489, спадкодавець [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Ярошенко Галина Володимирівна. 24.10.2023 державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевська О.А. постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії позивачу, який звернувся 24.10.2023 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не міг звернутись із заявою про прийняття спадщини через розпочату збройну агресію рф, незадовільний стан здоров`я. Відтак просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2023 року позов залишений без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні. Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 03.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому останній просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 22.01.2023 складено відповідний актовий запис № 1600 (а.с. 8). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74460630 від 24.10.2023, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи, номер у реєстрі 71448489, місце заведення м. Київ, П`ята київська державна нотаріальна контора, спадкодавець [PERSON] , дата смерті [INFO] (а.с. 61). 24.10.2023 державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевська О.А. постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії позивачу, який звернувся 24.10.2023 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері (а.с. 12). Звертаючись з позовом, [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення для прийняття спадщини, позивач вказує військову агресію та незадовільний стан здоров`я, а отже просив суд надати додатковий строк на прийняття спадщини строком 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Судом встановлено, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини є триваюча військова агресія російської федерації проти України, підтвердженням чого є введення Президентом України 24.02.2024 року воєнного стану на всій території України, про що свідчить Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, а також незадовільний стан здоров`я позивача. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є строк два місяці з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved