Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

16.05.2025 до суду електронними засобами зв`язку «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Юніт капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 48 000 грн. заборгованості за кредитним договором № 00-9642146 від 24.02.2024 та судові витрати. Позовна заява обґрунтована наступним. 24.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір № 00-9642146 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору ТОВ «Макс кредит» надало відповідачу кредит в сумі 11 000 грн. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1 100,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. На виконання умов Кредитного договору, 24.02.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] . 17.12.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 48 000,00 грн. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 00-9642146 від 24.02.2024. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48 000,00 грн., з яких 12 100,00 грн. - заборгованість за кредитом, 35 900,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 22.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано по справі докази. 28.05.2025 на адресу суду надійшли витребувані судом докази від АТ «ПУМБ». 15.07.2025 року через «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому Відповідач позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту (п.1.2 Кредитного договору) визнає. Щодо нарахування відсотків зазначає наступне. Розмір вимог які Позивач виставляє у своїй позовній заяві не відповідає вимогам чинного законодавства. Кредитний договір був укладений 24 лютого 2024 року. Відсоткова ставка згідно умов договору - 2,47% в день. (п. 1.4.1 договору). 22.11.2023 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 року. Даним Законом, серед іншого були внесені зміни в Закон України "Про споживче кредитування". Так, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування"було доповнено частиною 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%" Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 р. №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023 року, а Договір позики було укладено 24.02.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то проценти у відповідності до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1 % в день. Водночас, Позивач не привів умови Договору позики до відповідності Закону України "Про споживче кредитування"в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 2,47% в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Згідно позовної заяви Позивач нараховував проценти з 24.02.2024 року по 17.12.2024 року. З інформації, опублікованої на офіційному сайті НБУ, слідує, що в 2024 році розмір облікової ставки (% річних) становив: з 26.01.2024 року по 14.03.2024 року 15,0 %; з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року 14,5 %; з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року 13,5 %; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року 13,0 %, з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року 15,5 %. Розмір боргу розраховується за формулою = (Сума заборгованості * облікова ставка НБУ / 100) * (Кількість днів прострочення / 365) А тому розмір боргу за нарахованими відсотками становить: - з 26.01.2024 року по 14.03.2024 (11000 *15/100) * (49/365) = 221,43 грн. - з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року (11000 *14,5/100) * (42/365) = 183,58 грн. - з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року (11000 *13,5/100) * (49/365) = 199,29 грн. - з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року (11000 *13/100) * (182/365) = 713грн. з 13.12.2024 року по 17.12.2024 року (11000 *15,5/100) * (5/365) = 23,36 грн. У підсумку сума відсотків за обліковою ставкою НБУ становить 1340,66 грн. Загальний розмір вимог, що визнає відповідач складається з тіла кредиту 11000 грн. (п. 1.2 договору) та 1340,66 грн. відсотків. Щодо правничої допомоги зазначає, що розмір правничої допомоги у сумі 7000,00 грн. не відповідає у свою чергу критерію співмірності, оскільки позовна заява стосується стягнення коштів у розмірі 48000 грн. (ціна позову), а правова допомога складає більш майже 15% позовних вимог. Якщо суд задовольнить позовну заяву і прийде до висновку що позивач поніс чи понесе витрати на професійну правничу допомогу, а також що усі підтверджуючі документи містяться у матеріалах справи - сторона відповідача вважає що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшений до 3000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника надійшов до суду відзив на позов в якому позовні вимоги визнає частково. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір № 00-9642146. Відповідно до умов договору, ТОВ «Макс кредит» надає позичальнику кредит у сумі 11 000 грн., строк кредиту - 360 дні, періодичність платежів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 2,47% в день. Згідно п.1.5 за надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 1100 грн. Встановлено, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 10285, тобто підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується наданою на виконання ухвали відповіддю АТ «ПУМБ». 17.12.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 48 000 грн. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 00-9642146 від 24.02.2024. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд приходить до висновку, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 10285, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження АТ «ПУМБ» перерахування Відповідачу коштів у розмірі 11 000 грн. та не заперечення самим Відповідачем заборгованості основної суми боргу, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення основної суми заборгованості у розмірі 11 000 грн. Щодо розміру денної процентної ставки, яка за кредитним договором становить 2,47% в день та розміру заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами за договором про надання фінансового кредиту № 00-9642146 від 24.02.2024 року в сумі 35 900 грн., суд зазначає наступне. 22.11.2023 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 року. Даним Законом, серед іншого були внесені зміни в Закон України "Про споживче кредитування". Так, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування"було доповнено частиною 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%" Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 р. №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023 року, а Договір позики було укладено 24.02.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то проценти у відповідності до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1 % в день. Водночас, Позивач не привів умови Договору позики до відповідності Закону України "Про споживче кредитування"в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 2,47% в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Разом з тим, ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування"визначено, що: "Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним". Таким чином, вважаємо, що умови Договору позики, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є п.п.1.4.1., 1.6.1., 1.6.», 1.7., 7.20 (в частині нарахування відсотків) Кредитного договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". Звертаємо увагу на те, що нормою Закону України "Про споживче кредитування" встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але вважаємо, що в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів проценти в кредитному договорі є неузгодженими. З урахуванням нікчемності пунктів Кредитного договору, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України "Про споживче кредитування", вважаємо, що відповідно до положень ч.1 ст.1048, ч.ч.1, 3 ст.1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Згідно позовної заяви Позивач нараховував проценти з 24.02.2024 року по 17.12.2024 року. З інформації, опублікованої на офіційному сайті НБУ, слідує, що в 2024 році розмір облікової ставки (% річних) становив: з 26.01.2024 року по 14.03.2024 року 15,0 %; з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року 14,5 %; з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року 13,5 %; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року 13,0 %, з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року 15,5 %. Розмір боргу розраховується за формулою = (Сума заборгованості * облікова ставка НБУ / 100) * (Кількість днів прострочення / 365) А тому розмір боргу за нарахованими відсотками становить: - з 26.01.2024 року по 14.03.2024 (11000 *15/100) * (49/365) = 221,43 грн. - з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року (11000 *14,5/100) * (42/365) = 183,58 грн. - з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року (11000 *13,5/100) * (49/365) = 199,29 грн. - з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року (11000 *13/100) * (182/365) = 713грн. з 13.12.2024 року по 17.12.2024 року (11000 *15,5/100) * (5/365) = 23,36 грн. У підсумку сума відсотків за обліковою ставкою НБУ становить 1340,66 грн. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 12 100 грн. ( заборгованість по кредиту, яка складається з суми кредиту 11 000 грн. та 1100 грн. комісії згідно п.1.5 Договору) та 1 340,66 грн. відсотків, а всього - 13 440,66 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» в особі керуючого бюро - адвокатом Тараненко Артемом Ігоровичем було укладено Договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року у зв`язку з чим ТОВ «Юніт Капітал» понесло відповідні витрати для звернення до суду. На підтвердження надання послуг до суду також надано: Додаткову угоду №10 до Договору про надання правничої допомоги від 0704/25-02 від 07 квітня 2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025. Справа про стягнення заборгованості за кредитним договором належить до не складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4000,00 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 13 440,66 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 678,30 грн. (13 440,66 грн.* 2422,40 грн./48 000,00 грн. = 678,30 грн.). Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 678,30 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial