Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У червні 2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2014, спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе. 24.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 20.08.2025. 17.09.2025 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 16.05.2014 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 440, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а також штампу на сторінці 10 копії паспорта позивача. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява подана до суду у червні 2025, в заяві від 17.09.2025 позивач підтримала позов, сторони в судове засідання для надання пояснень не з`явились та будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved