Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог. 02 грудня 2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] одружилися в місті Бангкок (Тайланд). Під час шлюбу на підставі договору купівлі продажу №968 від 07.08.2018 року вони придбали кватиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що придбана квартира є спільним майном подружжя та він має право на поділ цього майна шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача, відповідача та пояснення свідків. У\~\~судовому засіданні Представник позивача\~підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково повідомив що позивач особисто передавав відповідачці кошти готівкою в сумі 5000 доларів США. Для укладання договору купівлі-продажу не потрібна була згода позивача, оскільки відомості про шлюб були відсутні в українському реєстрі. Відповідач в судовому засіданні\~просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечує, щодо тримання коштів від позивача. Підтвердила факт укладення 02 грудня 2014 року шлюбу з [PERSON] в Тайланді. Стверджує, що фактично квартира була придбана за кошти матері - [PERSON] та її зятя. Чоловік гроші на придбання квартири не давав. Квартира була придбана для бабусі, яка являється переселенкою, однак оформлена на відповідачку. Свідок [PERSON] (матір відповідачки), повідомила суду, що квартира за адресою [ADDRESS] , була придбана за 3000 доларів США, з яких половина коштів її, а інша половина її зятя. Чоловік її доньки [PERSON] та сама [PERSON] ніяких коштів не давали. Свідок [PERSON] , повідомила суду, що в 2019 році вона дійсно продавала квартиру яка розташована за адресою [ADDRESS] . Для оформлення квартини у нотаріуса чекали доки з закордону повернеться [PERSON] . Завдаток та кошти за квартиру в сумі 3000 доларів США їй передавала у нотаріуса Новакіська С.В. Чиї це саме кошти [PERSON] відомо не було. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи, встановлені судом. Сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] одружилися, з 02 грудня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією перекладу міжнародного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Факт перебування у шлюбу також підтверджує сама відповідачка. У період перебування у шлюбі, було придбано квартиру [ADDRESS] , яка відповідно до договору купівлі продажу ННХ №175786 рн. 968 від 07.08.2019 року була оформлена на [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №362179625 від 17.01.2024 року квартира [ADDRESS] , перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири ННХ № 175786 рн. 968 від 07.08.2019 року. Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Стаття 60 Сімейного кодексу України /далі СК України/ - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Такий висновок суду кореспондується також з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Відповідач - [PERSON] , не спростувала належними та допустимими доказами презумпцію спільності майна подружжя в цій справі. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] , суд вважає не належним доказом, оскільки не можна спростовувати показами свідка обставини укладення нотаріального договору. Відповідач не довела, а суд не встановив підстав для відступу від рівності часток подружжя у праві спільної власності. Згідно правового висновку висловлено Верховним Судом в Постанові від 15.04.2020 року у справі № 565/495/18 та Постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 569/4484/22 (провадження № 61-11369св23) не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Враховуючи вище викладене позовні підлягають задоволенню. Судові витрати. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved