Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідачів на його користь 22628,86 грн майнової шкоди; 20000,00 грн моральної шкоди та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 18200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, він є власником автомобіля марки «Mercedes V-class» 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який 08.08.2024 о 19:39 був припаркований за адресою: [ADDRESS] , поруч з закладом харчування. 08.08.2024 о 19:39 під час перебування даного авто на парковці, дитина відповідачів підійшла до його автомобіля, кинула камінь у заднє праве вікно бокової дверки, після чого пролунав звук, батьки звернули на це увагу і підійшли до авто. Після цього [PERSON] звернувся до офіціанта і попросив, щоб той сконтактував з власником пошкодженого автомобіля і повідомив власнику про пошкодження авто. В подальшому [PERSON] підійшов до автомобіля і [PERSON] при свідках повідомив позивачу, що це саме його дитина розбила скло в авто. Водночас [PERSON] заявив, що готовий відшкодувати матеріальну шкоду, завдану його дитиною, однак цього не зробив. Зазначає, що позивачем було здобуто відеозапис з камер відеоспостереження, на якому чітко видно, що батьки малолітньої дитини, а саме [PERSON] та [PERSON] були присутні під час пошкодження скла автомобіля, а отже фактично завдання шкоди відбулося внаслідок їх бездіяльності. У зв`язку з цим позивач звернувся до правоохоронних органів Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області - з приводу пошкодження заднього правого вікна бокової дверки автомобіля. Працівниками Яворівського РВП ГУНП у Львівській області було складено протокол події, а також відібрано пояснення. Таким чином, [PERSON] хоч і погодився відшкодувати завдану його дитиною матеріальну шкоду, однак станом на день подання позовної заяви не відшкодував такої. В подальшому позивачем на станції технічного обслуговування ТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» було проведено оцінку вартості матеріального збитку заподіяного йому як власнику колісного транспортного засобу. Вартість заміни бокового скла, а саме матеріалів і робіт становить 22 628,86 грн. Оригінал скла було замовлено з-за кордону у виробника та позивач за власні кошти встановив таке на свій автомобіль. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22.01.2025 замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.06.2025 за клопотанням позивача, розгляд справи відкладено. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.07.2025 у зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи відкладено. В судове засідання позивач не з`явився, однак 30.07.2025 його представник, адвокат Маїк І.С., скерував до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також [PERSON] про причини повторної неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також [PERSON] про причини повторної неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.\~268\~ЦПК\~України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25 вересня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 30 вересня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1ст.4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.15 та п.п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно д ост. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. В силу положень ст.1192\~ЦК\~України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власникомавтомобіля марки «Mercedes V-class» 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом на транспортний засіб серії [NUMBER] виданого 14.06.2023 ТСЦ4647. З відповіді Яворівського РВП ГУНП у Львівській області №8748/04/64 від 16.08.2024 вбачається, що [PERSON] звертався до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області із заявою з приводу пошкодження заднього правого вікна бокової дверки автомобіля марки «Mercedes V-class», номерний знак [NUMBER] , що мало місце 08.08.2024 за адресою: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, вул. І.Франка, 1. В ході проведення перевірки було опитано [PERSON] , який повідомив, що готовий відшкодувати завдані збитки. З рахунку ТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» вбачається, що [PERSON] здійснив замовлення на роботи по придбанню та заміні бічного скла автомобіля марки «Mercedes V-class», номерний знак [NUMBER] . Під час огляду консультантом сервісу було сформовано ремонтне замовлення №8573 та складено рахунок по відповідним роботам, загальна сума якого становить 22628,86 грн. В судовому засіданні, яке відбулось 01.05.2025 свідок [PERSON] пояснив, що він 08.08.2024 перебував у кафе "Боріто" та помагав мамі. До нього підійшла знайома та повідомила, що бачила як дитина відповідачів кинула у вікно автомобіля позивача невідомий предмет, схожий на кусок каміння, внаслідок чого пролунав сильний звук. При цьому, самого інциденту він не бачив. В подальшому він, позивач [PERSON] та відповідачі сіли за столик. Батько дитини [PERSON] казав, що шкоду відшкодує, однак коли одразу глянули по ноутбуці ціну скла, то така їм не підійшла. У зв`язку з цим [PERSON] викликав поліцію для оформлоення даної події. Знає, що батьки дитини та позивач обмінялись контактами, однак згодом пропали. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій дитини відповідачів, позивачу було спричинено майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобільного скла автомобіля марки «Mercedes V-class», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 22628,86 грн., а тому таку необхідно стягнути з відповідачів в користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За вказаних обставин, в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 передбачено, що «у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказане свідчить про те, що шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а при відсутності будь-якої з цих ознак не може бути покладено на відповідача обов`язку відшкодування шкоди. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди. Отже, звертаючись до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідачів, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідачів, а відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 18200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, представник позивача, адвокат Маїк І.С. подав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльностю серії ЛВ№000298, ордер серії ВС №1318470 від 01 листопада 2024 року, договір про надання правничої допомоги адвоката №24102407 від 01.11.2024, відповідно до п.3.1 вбачається, що при встановленні розміру гонорару Сторонами враховано обставини порушень права та законних інтересів Клієнта, фінансовий стан Клієнта, внаслідок чого Клієнт не сплачує гонорар та не відшкодовує фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення; виконання обов`язків згідно умов п.1.1 даного Договору здійснюється безоплатно; Договір про надання правничої допомоги №24102407/1 від 01 січня 2025 року, де п.3.1 викладений аналогічно як в попередньому договорі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Разом з тим, представником позивача, крім договору №24102407 від 01 листопада 2024 року та договору №24102407/1 від 01 січня 2025 року, де в п.3.1 зазначено, що виконання обов`язків адвоката згідно договорів здійснюється безоплатно, жодного доказу який б підтверджував реальну суму витрат позивача на правничу допомогу адвоката під час розгляду даної справи суду не надано, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивача на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому суд відмовляє в задоволенні таких вимог за необґрунтованістю. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.4002850524.1 від 13.11.2024 та платіжною інструкцією 0.0.4003226652.1 від 13.11.2024. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Ціна позову становить 42628,86 грн. та охоплює дві позовні вимоги, а саме: відшкодування майнової шкоди у розмірі 22628,86 та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 642,94 гривень, по 321,47 грн. з кожного, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial