Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ТОВ "ФК\~"Пінг-Понг"\~звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 100451330 від 26 лютого 2021 року у розмірі 41297,36 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26\~лютого 2021\~року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладений кредитний договір № 100451330, відповідно до умов якого відповідач отримав 15000 грн з умовою сплати процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в розмірі 15000 грн. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 23 червня 2021 року між ТОВ "Мілоан та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір факторингу №03Т, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 100451330 від 26 лютого 2021 року. У подальшому 24 січня 2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», нова назва товариства "Фінансова компанія "Солвентіс", було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 100451330 від 26 лютого 2021 року. Станом на день подачі позову заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та становить 41297,36 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9747 грн; прострочена заборгованість за відсотками 31550,36 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відстуності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, 26 лютого 2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100451330. Відповідно до п. 1.1-1.4 Договору, позикодавець зобов`язується на умовах визначених Договором, строком на 30 днів, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 15000 грн, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом до 13.03.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Проценти за надання кредиту 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 , 1.6. договору). Згідно із п. 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок. Пунктом 3.3.2 Договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором. Відповідно до п. 6.1 Договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Відповідно до копії платіжного доручення 25656950 від 26 лютого 2021 року ТОВ «Мілоан» було перераховано на банківську карту № [NUMBER] [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 грн. Призначення платежу: Кошти згідно договору 100451330. 23 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 03Т, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно із витягу додатку до договору факторингу №03Т від 23 червня 2021 року, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 100451330. Загальний розмір заборгованості становить 41297,36 грн. 24 січня 2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 01 липня 2025 року рішенням № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» вирішено змінити найменування Товариства та затвердити повне найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс". Згідно із витягу додатку до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 100451330. Загальний розмір заборгованості становить 41297,36 грн. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Отже підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надавши відповідачу кредит в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Отже, підписання договору електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами договору, то за ним обліковується прострочена заборгованість за кредитом в загальному розмірі 41297,36, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9747 грн; прострочена заборгованість за відсотками 31550,36 грн. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 41297,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 9747 грн; прострочена заборгованість за відсотками 31550,36 грн. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ( п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Водночас зі змісту частини четвертої статті 137\~ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір № 43657029 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги, Додатковою угодою № 100451330 від 03 березня 2025 року, Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 03 березня 2025 року; Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якого адвокатом була надана ТОВ «ФК «Пінг-Понг» правова допомога на загальну суму 6000 грн. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін . Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial