Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

14.07.2025 [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, с.\~Олександрівка Гайського району Оренбурзької області, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у м.\~Санкт-Петербург РФ. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] у м.\~Санкт-Петербург РФ помер її батько [PERSON] . 12.05.2023 року було видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті [PERSON] відбувся на території країни, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відсутній, що перешкоджає реалізації її спадкового права. У зв`язку чим, заявник змушена звернутися до суду з цією заявою. Посилаючись на викладене, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.07.2025 відкрито окреме провадження у справі, заінтересованій особі встановлено строк для подання пояснень. У судовому засіданні 16.09.2025 заявниця та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, пояснення не подавав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно і належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України проголошення рішення суду відкладене до 14.00 год. 26.09.2025. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [INFO] на території РФ (м.\~Санкт-Петербург) помер громадянин України [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2023, виданим 97800023 відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по Санкт-Петербургу Комітету у справах захисту актів цивільного стану. Родинні стосунки між заявницею та померлим підтверджуються свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] серії [NUMBER] від 16.06.1989, виданим Козацькою селищною радою Бериславського району Херсонської області, в якому в графі «батько» зазначений [PERSON] . Після смерті батька заявниці залишилося спадкове майно. Для звернення до нотаріальної контори за отриманням спадкового майна, після смерті батька необхідне свідоцтво про смерть [PERSON] . Однак, заявниця не може звернутися до органу реєстрації актів цивільного стану, оскільки у неї відсутнє лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті [PERSON] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює направлення повісток, листів до посольства РФ в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах Російською Федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи\~ не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на те, що [PERSON] помер на території РФ, що підтверджується наданими доказами, дипломатичні відносини між Україною та РФ розірвані та отримати оригінал свідоцтва про смерть і надати йому необхідної юридичної сили на території України не можливо, а встановлення факту необхідне для подальшої реалізації заявником, як спадкоємцем, своїх майнових та соціальних прав. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved