Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Представник ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.09.2020 між ТзОВ «Займер» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №154942 про надання фінансового кредиту, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тим самим останній підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю їх розуміє, погоджується та зобов`язується дотримуватися. Відповідно до п.1.1 Договору товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, дата надання кредиту - 28.09.2020, строк кредиту -30 днів, дата повернення кредиту - 27.10.2020. Товаристов свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику кошти. 28.10.2021 року між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, за яким ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» отримало право грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі, зокрема і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №154942. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Кеш Ту Гоу», ні на рахунки попереднього кредитора. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТзОВ «Кеш Ту Гоу». Посилаючись на вимоги чинного законодавства, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 20880 грн., яку і просить стягнути з відповідача, а також сплачені судові витрати у справі. Від представниці відповідача адвокатки Семенюк М.О. надійшли письмові пояснення, що розцінюються як відзив, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивачем не надано належних доказів, а саме первинних документів - виписки з рахунку з відображенням операції, або платіжних інструкцій, які підтверджують перерахування коштів на рахунок відповідача за кредитним договором, тобто не доведено надання відповідачу кредиту взагалі. Окрім того, вважає, що розмір заявленої позивачем заборгованості (зокрема в частині нарахованих відсотків) за договором не узгоджується із матеріалами справи та нормами права, бо проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який надано кредитні кошти враховуючи визначену фіксовану ставку у розмірі 2%. Пункт 2.1. Кредитного договору передбачає, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно із Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору. Згідно із Додатком № 1 до кредитного договору від 28.09.2020р., а саме Графіком розрахунків та орієнтованої сукупної вартості кредиту, кредит надається у сумі 4000 грн. строком на 30 днів, фіксована процентна ставка за день користування становить 2%. Сума нарахованих процентів за користування кредитом дорівнює 2400 грн. Всього до оплати 6400грн. Тобто 27.10.2020р. відповідач повинен був повернути позивачу 4000 грн. у якості суми заборгованості за кредитом та 2400 грн. - процентів за користування кредитом. Позивач же просить стягнути із відповідача проценти у розмірі 16 880 грн. нарахованих за фактичну кількість днів користування кредитом. Таким чином проценти у розмірі 14 480 грн. = (16 880-2400) нараховані за період користування кредитом після 27.10.2020, тобто після строку кредитування погодженого сторонами у кредитному договорі. Вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 14 480 грн., які нараховані за межами строку кредитування, на підставі кредитного договору є неправомірною та не підлягає задоволенню. Окрім того, заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами (надання консультації, складання позовної заяви, інші клопотання та заяви до суду). Дана категорія справ є поширеною, а сама по собі позовна заява є не складною та не потребує особливих затрат часу на її складання і справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 18.03.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у позові. Від представниці відповідача надійшли письмові пояснення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 28.09.2020 року між ТзОВ «Займер» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №154942 про надання фінансового кредиту, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Відповідно до п.1.1 Договору товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом, дата надання кредиту - 28.09.2020, строк кредиту -30 днів, стандартна процентна ставка - 2% в день, дата повернення кредиту - 27.10.2020. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами договору, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується їх дотримуватися. Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.13). Довідкою про ідентифікацію наданою ТОВ «Займер» вбачається, що товариство ідентифікувало клієнта [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , з яким укладено договір №154942. Акцепт договору здійснювався позичальником в ІТС через одноразовий пароль [NUMBER], що був надісланий на його мобільний номер телефону [NUMBER] (а.с.10) . Сторонами погоджено Графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту, який містить відомості щодо суми кредиту - 4000,00грн, суми нарахованих процентів - 2400грн, строк надання кредиту - 30 днів, фіксована процентна ставка за день - 2%, суми нарахованої пені (у разі наявності просторочення) - 5% (а.с.14). ТОВ «Займер» свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , дата та час проведення - 28.09.2020, 16:52:06, № транзакції 30130-11224-33727, що підтверджується інформаційною довідкою про переказ коштів ТОВ «Платежі онлайн» (а.с.36). Судом встановлено, що 28.10.2021 року між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, за яким ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» отримало право грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників (а.с.9) сплативши кошти за відступлені права вимоги (а.с.20). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №154942, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] перед товариством станом на 04.12.2024 складає 20880 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 4000,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 16880,00 грн. Після отримання прав вимоги ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» не здійснювало жодних нарахувань відсотків, пені, штрафів (а.с.8). З метою досудового врегулювання спору ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» на адресу відповідача була надіслана вимога про виконання зобов`язань та погашення боргу у розмірі 20880грн., а також повідомлення про заміну кредитодавця (а.с.37). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. За загальним принципом кожна сторона цивільного спору зобов`язана суду довести свою позицію. Дослідивши докази, суд робить висновок, що 28.09.2020 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням кредитного договору №154942. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи погодив умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками по договору, то на підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду надана виписка з особового рахунку про заборгованість [PERSON] , здійснена первісним кредитором. Однак, суду не були надані детальні розрахунки заборгованості, тому суд вважає не підтвердженою заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування, неможливо за таких умов. Разом з тим, Договором визначений строк його дії - 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відтак проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 2400 грн., що погоджено сторонами у графіку розрахунків. З урахуванням наведеного суд вважає, вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 14 480 грн., які нараховані поза межами строку кредитування, на підставі кредитного договору є неправомірною, натомість вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 2400 грн. за 30 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. Пояснення відповідача суд залишає поза увагою, оскільки такі не підтверджені жодними доказами та спростовані матеріалами справи, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК«Кеш Ту Гоу» витрати на правничу допомогу складають 10500 грн. На підтвердження цього позивачем до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, додаткову угоду до Договору від 29.12.2024, довіреність від 30.12.2024, акт про отримання правової допомоги від 05.05.2025, платіжну інструкцію №38334, рахунок № 05.05.2025-20 (а.с.6,11,12,42,45,46). Суд зазначає, що стороною відповідача було подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу і на його переконання заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами (надання консультації, складання позовної заяви. Інші клопотання та заяви до суду). Дана категорія справ є поширеною, а сама по собі позовна заява є не складною та не потребує особливих затрат часу на її складання, а сама справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи конкретні обставини справи, що розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, що в порядку наданої правової допомоги адвокатом було написано і подано до суду лише один документ, який потребував значної попередньої підготовки і зібрання доказів, - це позовну заяву з додатками, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру завищених витрат, суд робить висновок, що витрати на правничу допомогу мають бути зменшені та складати 5500 грн. Це відповідає критерію їх розумності і є співмірними із складністю справи та виконаними роботами. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. підлягають стягненню з відповідача. У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 742, 50грн. (6400 х 2422,40 / 20880)

Outcome: partial