Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

22 січня 2025 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким. [INFO] в с. Борисівка Білгород-Дністровського району Одеської області помер батько позивачки [PERSON] . [INFO] в с. Борисівка Білгород-Дністровського району Одеської області померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Інші спадкоємці відсутні. За життя спадкодавиця не встигла зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок, у зв`язку з чим, за відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно, нотаріус відмовив позивачу у посвідченні спадкових прав. Факт того, що житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується Випискою з облікової карти об`єкта погосподарського обліку. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Згідно з ухвалою судді від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ухвали суду від 27 січня 2025 року витребувано у Саратській державній нотаріальній конторі Одеської області копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали суду про витребування доказів від державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. надійшла копія спадкової справи № 17/2024, заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (вх. № 2722/25-Вх 11.06.2025). Згідно з ухвалою суду від 05 березня 2025 року, з метою\~з`ясування\~всіх обставин\~у справі\~та правильного\~вирішення судової\~справи,\~перевірки зазначених\~позивачкою обставин\~щодо спадкування\~прав на\~нерухоме майно, судом витребувано у Борисівському старостинському окрузі Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області копії (витяги) з погосподарських книг Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області щодо обліку домогосподарства за адресою: [ADDRESS] за період 19672023 роки, із зазначенням голови домогосподарства та членів його сім`ї, а також у ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» інформацію щодо реєстрації права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами\~\~за адресою: [ADDRESS] та на підставі якого документу проведено таку. 16 квітня 2025 року на виконання ухвали надійшли витребувані докази (вх. №1794/25-Вх 16.04.2025, вх. № 1842/25-Вх 17.04.2025) Відповідно до ухвали суду від 19 червня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. копію спадкової справи №146/2015 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області. 27 червня 2025 року на виконання вказаної ухвали від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. надійшла копія спадкової справи №146/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] (вх. № 3051/25-Вх 27.06.2025). Згідно з ухвалою суду від 20 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено у судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Від представника позивачки адвоката Давиденка К.В. надійшла заява про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав (вх. № 5095/25-Вх 30.09.2025). Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Логінов О.Г. надав суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України, йому зрозумілі (вх. № ЕП-244/25-Вх 05.03.2025). Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність її учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки - [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 102 видано 19 лютого 2015 року свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії спадкової справи № 146/2015, заведеної приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася його донька [PERSON] (позивачка у справі). Дружина спадкодавця та матір позивачки [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь доньки [PERSON] (а.с. 105-127). [INFO] в с. Борисівка Білгород-Дністровського району Одеської області померла матір позивачки - [PERSON] , про що 17 жовтня 2023 року в Книзі реєстрації смертей Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис № 379 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька та позивачка у справі, що вбачається з копії спадкової справи до майна померлого № 17/2024, заведеної 23 січня 2024 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 59-80). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 06 вересня 2024 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 8). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. За даними технічного паспорту, виготовленого 21 серпня 2013 року, будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] складається з: житлової будівлі - А, загальною площею 120,5 кв.м, житловою площею 82,4 кв.м, площею основи забудови 153,2 кв.м; віранди - а, площею основи забудови 15,9 кв.м; навісу - а, площею основи забудови 18,7 кв.м; гаражу - Б, площею основи забудови 30,6 кв.м; підвалу - б, площею основи забудови 28,7 кв.м; навісу - б, площею основи забудови 7,8 кв.м; літньої кухні - В, площею основи забудови 5,4 кв.м; навісу - в, площею основи забудови 6,5 кв.м; літньої кухні - Г, площею основи забудови 18,6 кв.м; сараю - Д, площею основи забудови 17,0 кв.м; навісу д, площею основи забудови 8,0 кв.м; сараю - Е, площею основи забудови 20,3 кв.м; навісу - е, площею основи забудови 15,5 кв.м; сараю Ж, площею основи забудови 22,9 кв.м; навісу З, площею основи забудови 14,6 кв.м, воріт - 1, площею основи забудови 6,2 кв.м; огорожи - 2, площею основи забудови 18,2 кв.м; огорожі - 3, площею основи забудови 1,3 кв.м, рік будівництва 1967-1975 роки (а.с. 13-21). Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15. Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року (втратила чинність 07 липня 1994 року) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно з Витягами з погосподарських книг Борисівської сільської ради Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області: за період 1971-1972 роки, 1974-1976 роки у будинку проживали [PERSON] , 1943 року народження (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , 1941 року народження; донька [PERSON] , 1968 року народження, рік будівництва 1970, суспільно група господарства - колгоспний двір; за період 1977-1979 року у будинку проживали [PERSON] , 1943 року народження (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , 1941 року народження; донька [PERSON] , 1968 року народження; син [PERSON] , 1978 року народження; рік будівництва 1970, суспільно група господарства - колгоспний двір. Згідно з копією актового запису про смерть № 15 від 03 травня 1978 року, вчиненого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; за період 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986-1990 роки, 1991-1994\~роки у будинку проживали [PERSON] , 1943 року народження (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , 1941 року народження; донька [PERSON] , 1968 року народження, рік будівництва 1970, суспільно група господарства - колгоспний двір; за період 1996-2000 роки у будинку проживали [PERSON] , 1943 року народження (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , 1941 року народження; донька [PERSON] , 1968 року народження; зять [PERSON] , 1964 року народження; онука [PERSON] , 1996 року народження; теща [PERSON] , 1910 року народження, майно робітниче; за період 2001-2005 роки, 2006-2010 роки у будинку проживали [PERSON] , 1943 року народження (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , 1941 року народження; теща [PERSON] , 1910 року народження; за період з 2011-2015 роки, 2016-2020 роки, 2021-2023 роки головою домогосподарства рахується [PERSON] , 1941 року народження, члени сім`ї відсутні (а.с. 37-51). Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 10 вересня 2024 року становить 43\~188,55 грн, що підтверджено про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а.с. 15-17). Згідно з довідкою від 10 вересня 2024 року вих. № 51, виданою старостою Борисівського старостинського округу Татарбунарської міської ради А.Руденко, рішення про передачу у приватну власність або користування на правах оренди земельної ділянки, загальною площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] не приймалось. Земельна ділянка не відноситься до розпайованих земель. Кадастровий номер земельної ділянки відсутній (а.с.13). За інформацією ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» вих. №643, згідно з архівними даними БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. При проведенні поточної інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с. 54). Оскільки позивачка довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved