Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути із останнього заборгованість за договором кредиту від №4545959 від 10.04.2024 у розмірі 150 000 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4545959, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало і надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15\~000 грн строком на 360 днів, із процентною ставкою 0,001 % на день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього в результаті застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. 25.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 25/11/2024, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги за кредитними договорами до боржників, у тому числі і за кредитним договором №4545959. Представник позивача зазначає, що відповідач порушив умови кредитного договору та має прострочену заборгованість в розмірі 150 000 грн, яка складається із суми заборгованості за основним боргом\~15 000 грн; суми заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 86 250 грн; суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 130 календарних дні 48 750 грн, які представник позивача і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 08 вересня 2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено\~кредитний договір №4545959 від 10.04.2024 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти на умовах строковості, зворотності, платності (а.с.39-59). Згідно відомостей наданих ТОВ «Пейтек» 10.04.2024 о 19:45:26 на платіжну карту клієнта перераховано кошти в сумі 15\~000 грн (а.с.71). 25.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 25/11/2024, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги за кредитними договорами до боржників, у тому числі і за кредитним договором №4545959 (а.с.144-153). Згідно розрахунків первісного кредитора та позивача заборгованості відповідача за вищевказаним договором становить 150 000 грн, яка складається із суми заборгованості за основним боргом\~15 000 грн; суми заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 86 250 грн; суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 130 календарний день 48 750 грн (а.с. 115-118). Згідно з\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. ст.\~1054,1049 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за договором кредиту №4545959 від 10.04.2024, укладеним між ТОВ «ЛінеураУкраїна» та\~ [PERSON] перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» в частині стягнення суми кредиту в розмірі 15000 грн підлягають задоволенню. Щодо розмірів відсотків, що підлягають стягненню суд зазначає таке. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало і надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн строком на 360 днів, із процентною ставкою 0,001 % на день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього в результаті застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором - 86 250 грн, а також суму заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 48 750 грн. Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом 120 днів 2,5% (25.12.2023 - 22.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (23.04.2024-20.08.2024). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак суд вважає, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон, а тому за період з 25 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - 1 %. Одже, розмір нарахованих відсотків у межах такого строку мав би становити 56325 грн, з яких: 4875 грн (15000 х 2,5% 13 днів) за період із 10.04.2024 (дата укладення договору) до 22.04.2024; 27000 грн (15000 х 1,5% х 120 днів) за період з 23.04.2024 до 20.08.2024; 24450 грн (15000 х 1% 163 дні) за період з 21.08.2024 до 04.04.2025 (строк закінчення дії договору). Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та з відповідача на корить позивача стягнути заборгованість за договором № 4545959 від 10.04.2024 в сумі 71325 грн, з яких: 15000 грн тіло кредиту, 56325 відсотки за користування кредитом. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 1151,85 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 х 47,55 %). Також, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с. 128 - 131), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 72), детальний опис робіт (а.с. 74), заявку на виконання робіт (а.с. 76-78). Указані докази, на думку суду підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 4755 грн (1000 х 47,55 % = 4755). На підставі викладеного,

Outcome: partial