Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

22 серпня 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи наступним. 11 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200143393, за яким відповідачу були надані кошти у розмірі 10 000 грн на споживчі потреби з встановленим строком користування з 11 листопада 2014 року до 11 листопада 2017 року. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 7_БМ, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до боржника [PERSON] за договором № 200143393 від 11 листопада 2014 року. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 20 липня 2020 року № 7_БМ позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 37\~587 грн 88 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 27 587 грн 88 коп. сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 200143393 в сумі 37\~587 грн 88 коп., 3\~379 грн 82 коп. 3% річних, 8\~219 грн 13 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань (3% річних, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань нараховані за період 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року), судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 14, 15). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Зі змісту анкети № 891551, заяви (оферти) № 200143393 від 11 листопада 2014 року, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту, тарифів про продукту «Visa Platinum CashBack», договору добровільного страхування життя від 11 листопада 2014 року вбачається, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10 000 грн, строком з 11 листопада 2014 року по 11 листопада 2017 року. Відповідач/позичальник зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений у договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконала, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 37\~587 грн 88 коп. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 7_БМ, відповідно до якого ПАТ «Банк Михайлівський» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 200143393. Оскільки 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до додатку (реєстр боржників) до договору факторингу № 7_БМ залишок боргу на момент відступлення прав вимоги становить 37 587 грн 88 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 27\~587 грн 88 коп. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положенням ст.\~610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. У відповідності зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст.\~514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~ст.\~516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач отримала від ПАТ «Банк Михайлівський» кредитні кошти, які зобов`язалася повертати в строки та розмірах, визначених в кредитному договорі від 11 листопада 2014 року, але свій обов`язок належним чином не виконувала, внаслідок чого має заборгованість перед банком, який право грошової вимоги за кредитним договором № 200143393 передав ТОВ «Діджи Фінанс», уклавши з останнім договір факторингу від 20 липня 2020 року № 7_БМ. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості індекс інфляції, три проценти річних за період з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить: 3\~379 грн 82 коп. 3% річних, 8\~219 грн 13 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 200143393 в розмірі 49 373 грн 00 коп. з яких: 10 000 грн 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 27\~587 грн 88 коп. сума заборгованості за відсотками, 3\~379 грн 82 коп. 3% річних, 8\~219 грн 13 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року № 26, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року № 26, детальний опис робіт (наданих послуг). Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 7 000 грн, які повністю підтверджені наданими належними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 7 000 грн.

Outcome: approved