Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який пропав безвісти 17 лютого 2025 року, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з грудня 2019 року по день зникнення безвісти [PERSON] - 17 лютого 2025 року Позовні вимоги мотивувала тим, що із 16 травня 2000 року по 18 січня 2018 року вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу позивач перейшла проживати за місцем проживання чоловіка у с. Підпечери Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Приблизно з початку 2009 року чоловік почав виїжджати на заробітки у Чеську Республіку, у зв`язку з чим не бував удома протягом кількох місяців поспіль. Така ситуація не сприяла зміцненню сім`ї, у 2017 році у них почали виникати непорозуміння щодо подальшого спільного проживання й, тому в кінці 2017 року позивач подала позов про розірвання шлюбу. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 січня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач перейшла проживати у квартиру своїх батьків на [ADDRESS] . Діти за рішенням суду були залишені проживати із нею, хоча багато часу вони також проживали в будинку свого батька. Хоч шлюб і був розірваний, але позивач продовжувала їздити у с. Підпечери доглядати будинок та господарство чоловіка, який був одним сином у своїх батьків, які на той час померли. До кінця 2019 року відносини між нею та колишнім чоловіком покращилися й у грудні 2019 року вони продовжили проживати однією сім`єю. [PERSON] продовжував виїжджати на роботу в Чехію, а коли приїжджав, то вони жили або у Івано-Франківську або в с.Підпечери, спільно вели господарство, мали спільний бюджет. Оскільки відносини в сім`ї налагодилися, повторно шлюб вони не укладали. На початку повномасштабного вторгнення росії в Україну чоловік перебував на роботі у Чехії, однак, переживаючи за свою сім`ю, він повернувся в Україну. 10 серпня 2023 року [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України й проходив військову службу у складі військової частини № [NUMBER] . Коли чоловік перебував на службі, позивач\~ доглядала за домогосподарством у селі, пересилала йому необхідні речі. Деякі речі до її додому передавали родичі, куми, які надалі вона пересилала [PERSON] , про що є відповідні квитанції Нової Пошти. Для потреб сім`ї [PERSON] пересилав їй необхідні кошти на її банківській рахунок, про що є також відповідні письмові докази. Коли чоловік приїжджав у відпустки, вони разом проводили час, робили спільні покупки для себе, для дітей, для потреб господарства. На підтвердження таких обставин є також відповідні фотографії. Коли чоловік перебував на службі, вони постійно спілкувалися з ним через мобільний зв`язок. Із 17 лютого 2025 року [PERSON] перестав виходити на зв`язок. 25 лютого 2025 року їй зателефонували з Івано-Франківського РТЦК й попросили підійти разом із сином [PERSON] для з`ясування питань проходження військової служби чоловіком. Підійшовши цього числа в ТЦК, сину [PERSON] вручили сповіщення про те, що батько [PERSON] 17 лютого 2025 року пропав безвісти під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Бурлацьке Волноваського району Донецької області. Позивач намагалася з`ясувати обставини при яких чоловік пропав безвісти, однак їй повідомили, що вона не має права отримувати будь-яку інформацію, оскільки вони з [PERSON] не перебували у шлюбі. Незважаючи на те, що її номер телефону [PERSON] повідомив ТЦК та військову частину для зв`язку із нею, як його дружиною, однак їй відмовляються повідомляти будь-які обставини щодо нього чи надавати будь-яку інформацію. Крім того, їй повідомляють, що вона не має права на отримання будь-якої допомоги від держави як дружина військовослужбовця, який пропав безвісти. Однак зважаючи на викладене, позивач як дружина військовослужбовця, має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з його смертю, однак відсутність реєстрації шлюбу є перешкодою в реалізації цього права. За таких обставин позов просила задовольнити. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, навпаки, 17 липня 2025 року через систему Електронний суд, представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без його участі, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 09.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Додатково позивачка пояснила, що вона з чоловіком проживали однією сім`єю, але повторно шлюб не укладали, оскільки не бачили в цьому вже потреби. Їх діти вже повнолітні, батьки чоловіка померли. З позовом вона звернулась до суду з метою реалізації своїх прав, як дружини військовослужбовця. Представник відповідача Міністерства оборони України в судове засідання не прибув. 26 вересня 2025 року через систему Електронний суд від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 30 вересня 2025 року, вже коли розгляд справи було завершено та судом проголошено короткий текст рішення, від представника відповідача через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення у справі, зокрема представник зазначив, що обґрунтування позову є недостатнім, належних доказів для встановлення факту проживання однією сім`єю не надано. Вважає, що не зазначено у заяві та не наведено належних і допустимих доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці із зниклим безвісти. З урахуванням принципу диспозитивності процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язана довести обставини, на які посилається на підтвердження заяви, у зв`язку з чим слід дійти обґрунтованого висновку про недоведеність факту спільного проживання позивачки із зникли безвісти Представник третьої особи [INFO] у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] , у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечив, вважає його обґрунтованим, та підстави, що викладені в ньому відповідають дійсності, батько та мати справді проживали разом як сім`я після розірвання шлюбу, вели спільне господарство, батько всі кошти перераховував мамі, а мама передавала йому все необхідне. Третя особа [PERSON] , в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні в своїх показах зазначив, що [PERSON] його давній товариш, кум. [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2000 році. Згодом в них народились два сина. [PERSON] довгий час був на роботі в Чехії, що не сприяло зміцненню сім`ї. Спочатку свідок не знав, що [PERSON] та [PERSON] розлучилися, оскільки вона і надалі збиралися разом на свята, дні народження. На початку війни [PERSON] був у Чехії на роботі, але повернувся додому бо переживав за свою сім`ю, за синів. [PERSON] мобілізувався до лав Збройних Сил України. Коли [PERSON] приїжджав у відпустки, то він весь свій час присвячував сім`ї, проводив час з ними, вони разом з [PERSON] купували все необхідне для них, для дому, для синів. Також [PERSON] постійно допомагала [PERSON] коли він служив, передавала все необхідне. Їх стосунки були сімейними, як подружжя. Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи [PERSON] , покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] з 16 травня 2000 року по 18 січня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які вже давно є повнолітніми. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 січня 2018 року шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 25 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Згідно копії сповіщення сім`ї №1 від 25.02.2025 року №2/102, солдат [PERSON] при виконання бойового завдання під час воєнних дій на території України зник безвісти 17.02.2025 (а.с.7). Згідно копії витягу із ЄРДР 01.03.2025 року зареєстровано кримінальне провадження за фактом зникнення безвісти [PERSON] (а.с.16). Батьки [PERSON] померли, зокрема даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10-11). Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу а саме із грудня 2019 року продовжили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом про встановлення відповідного факту, метою чого вказала бажання реалізувати права члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Так, частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, і права спільної сумісної власності на майно. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~ установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що, «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 жовтня 2019 року, справа № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19): «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини». В іншій справі Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 лютого 2019 року (касаційне провадження № 61-11607св18) в результаті перегляду справи № 522/25049/16-ц дійшов висновку, що «при встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю». Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. В даній цивільній справі [PERSON] , стверджуючи про факт проживання її з [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилалася на нижчеперелічені обставини. Згідно наданих до суду скріншотів переписок між позивачем та зниклим безвісти [PERSON] вбачається, що між ними існували теплі та люблячі стосунки. Спілкування мало постійний характер, із наданої суду інформації вбачається, що переписки датуються ще із жовтня 2024 року по 2025 рік (а.с.15). Згідно копії довідки руху коштів за рахунком [PERSON] наданого АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що позивач за період із 19.09.2023 року по 14.02.2025 року постійно отримувала грошові перекази від [PERSON] . Суд звертає увагу. що із розрахунку вбачається, по [PERSON] здійснював перекази у різних сумах та іноді по декілька разів на місяць, що у свою чергу підтверджує, що між сторонами існували близькі, сімейні відносини. Також до позовної заяви долучено спільні фото [PERSON] та [PERSON] , із яких вбачається, що вони спільно проводи дозвілля/відпочинок (а.с.14). Також факт спільного проживання без реєстрації шлюб підтверджують спільні діти позивача та [PERSON] . З приводу обставин справи в судовому засіданні було допитано свідка. Так, допитаний судом свідок [PERSON] ,\~ який є кумом із [PERSON] , та відповідно хресним батьком [PERSON] , вказав що товаришує [PERSON] , із 2000 року. [PERSON] часто бував на роботі за кордоном, зокрема у Чехії, що у свою чергу негативно вплинуло на сімейне життя подружжя, про те що позивач та її чоловік розлучені він довгий період часу не знав. Із початком війни [PERSON] повернувся в Україну та\~ був мобілізований до лав ЗСУ, свідок часто передав речі своєму товаришу [PERSON] ,\~ однак не на пряму, а через дружину [PERSON] . [PERSON] приїжджав у відпустку та проводив час із [PERSON] та дітьми, свідок вважав їх сім`єю. За таких обставин, проаналізувавши всі вищевказані обставини та підтверджуючі їх існування докази в сукупності та системному зв`язку, зважаючи на специфіку доказування у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, Суд приходить до висновку про те, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який пропав безвісти 17 лютого 2025 року, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з грудня 2019 року по день зникнення безвісти [PERSON] - [INFO] , підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами. Зазначене свідчить про те, що між ними, як жінкою та чоловіком, склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для Позивача, оскільки вона зможе скористатися правом на отримання передбачених законом пільг та виплат як член сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, а також зможе отримувати інформацію у випадку встановлення його місцезнаходження. Таким чином, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в період з грудня 2019 року по день зникнення безвісти [PERSON] - [INFO] . На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 3, 21,36 Сімейного кодексу України, пункту 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 , пунктів 2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved