Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Розсошанської сільської ради, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . До Служби у справах дітей звернувся з заявою [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітньої дитини [PERSON] ,[INFO] . З`ясовано, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] понад рік тому покинула дитину на її батька [PERSON] та прабабусю [PERSON] , [INFO] . Відповідачка проживає окремо від дитини зі співмешканцем у [ADDRESS] , за цей час народила дитину [PERSON] , [INFO] .До доньки мати не приїжджає, не телефонує, не приймає жодної участі у її вихованні та розвитку, не цікавиться її здоров`ям. Вихованням та розвитком дитини займається батько та прабабуся [PERSON] . [PERSON] відвідує Розсошанський дитячий садок, розвивається відповідно віку, весела та активна. Дівчинка повністю забезпечена одягом та взуттям по сезону, має розвиваючі іграшки та ігри, книжечки, казки. Продуктами харчування родина забезпечена повністю. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Розсошанської сільської ради 12.11.2024 було заслухано [PERSON] про причини звернення до Служби у справах дітей. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, зазначивши, що немає можливості приїхати з маленькою дитиною, і займатися вихованням [PERSON] теж немає як. Таким чином, комісією з питань захисту прав дитини Розсошанської сільської ради прийнято рішення клопотати перед органом опіки та піклування Розсошанської сільської ради про доцільність порушення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради від 28.11.2024 року № 8 затверджено висновок органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У січні 2024 року [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди у вихованні дитини, мати віддала дитину батькові на постійне виховання, пояснюючи, що вона влаштовує власне життя з іншим чоловіком. З цього часу не приймає участі у вихованні дитини. Таким чином, відповідачка [PERSON] не виконує належним чином обов`язків по вихованню, забезпеченню здобуття освіти та матеріальному забезпеченню своєї дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, у зв`язку з чим позивач просить позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області заявлені вимоги підтримала із зазначених у заяві мотивів. Пояснила, що відповідачка тривалий час не здійснює виховання дитини, не вітала її з днем народження. Відповідачка свого часу теж була позбавлена батьківського піклування. Зараз з дитиною живе бабуся відповідачки. В листопаді 2024 року [PERSON] повідомив Службу у справах дітей, що мама з їхньою дитиною зникає та знаходиться в іншому помешканні. З листопада 2024 року [PERSON] не здійснює батьківські обов`язки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 11.07.2025 року вказала, що позов не визнає. Зазначила, що в травні 2025 року приїхала до дитини в садочок на свято дня матері. Неодноразово просила [PERSON] привезти їй дитину, однак він не привіз, вони з бабусею не дають їй дитину взагалі, вони її заблокували в телефоні. В жовтні та листопаді 2024 року вона приїжджала до дитини в садочок, але приїхала бабуся і сказала, що дитини їй не дасть, а мамин брат схопив її за шию та погрожував їй. В серпні 2023 року вона посварилася з [PERSON] і пішла від нього, дитина жила з нею до жовтня - листопада 2023 року, потім приїхала бабуся з представником органу опіки і вони сказали, що забирають дитину до того часу, поки у неї буде постійного житла, обіцяли давати дитину на вихідні, однак не давали. Вона зверталась до органу опіки Ярмолинецької селищної ради, вони обіцяли приїхати, але не приїхали. Вона неодноразово питала у [PERSON] про стан здоров`я дитини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що бажає брати участь у вихованні дитини, крім того дитина неодноразово говорила їй що сумує та хоче бути з нею. Пояснила, що вона проживає в селі Москалівка з сином та його батьком, вказала, що між дочкою та її співмешканцем відносини були хороші. Будинок, в якому вони проживають куплений за пай, який вона продала. Вона не вживає і не вживала алкоголь та наркотики. Представник відповідачки в судовому засіданні вказав, що заперечує проти позову. Твердження про те, що відповідачка не відвідувала дитину протягом останнього року, не відповідають дійсності. Відповідачка зараз проживає окремо від дитини і здійснює догляд за іншою малолітньою дитиною, тому вимогу про стягнення аліментів визнають в розмірі 20 % від доходів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказав, що підтримує позов. Зазначив, що вони з відповідачкою перестали існувати як сім`я біля півтора роки тому, бо вона почала гуляти, часто тікала з дому. Дитина знає, що є мама, але сама про неї не питає. Перешкод у їх спілкуванні він не чинив, мама сама усунулась від виховання дитини. Коли вони проживали разом, то [PERSON] алкогольні напої вживала нечасто, наркотичні засоби не вживала, до дитини ставилася як мама, фізичного чи психологічного насильства не допускала. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов підтримала із підстав, зазначених у ньому. Представник третьої особи - Служби в справах дітей Розсошанської сільської ради вказала, що позов підтримує та пояснила, що з весни 2023 року до них почала дзвонити бабуся [PERSON] , яка була її опікуном. В грудні 2023 до них прийшов [PERSON] та написав заяву, що [PERSON] вчергове втекла з дитиною, її тоді всі шукали. 08 листопада 2024 року до Служби у справах дітей звернувся [PERSON] з проханням підготувати заяву про позбавлення батьківських прав матері його дочки. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2023 року (а.с.23). [PERSON] 08.11.2024 звернувся із заявою до Служби у справах дітей Розсошанської сільської ради, в якій просить позбавити батьківських прав його цивільну дружину [PERSON] відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки матір з 10.07.2024 не приїжджає до дитини, не телефонує, не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком їхньої дочки, матеріально не підтримує її (а.с.15). Згідно з довідкою Розсошанського ЗДО «Яблунька» №38 від 01.11.2024, [PERSON] виховує дитину [PERSON] , [INFO] , разом із бабусею. [PERSON] вперше прийшла у садочок 13.11.2023 (відвідує дитячий садочок, що в селіРозсоша), з перших же днів легко влилася в колектив і діти потягнулись до неї. Відвідування дитини садочка регулярне. Дівчинка охайна, доглянута, добре розвинута, вихована і контактна. У спілкуванні з вихователями розповідає, що проживає з батьком та бабусею, які добре піклуються про неї. На заняттях уважна і реагує на вказівки та прохання дорослих. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться життям дитини. З моменту приходу до садочку і до сьогодні мати дівчинки жодного разу не відвідала її і не цікавилась як станом її здоров`я так і станом розвитку дитини. Дитину до садочка приводять і забирають батько, бабуся (а.с.24). Згідно з висновком органу опіки і піклування Розсошанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , затвердженим рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради від 28.11.2024, вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням від виконання своїх обов`язків щодо виховання її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.10-13). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Частинами 1,2,4 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у свої рішеннях зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17. Згідно абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний захід. Вирішуючи даний позов, суд також враховує, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Натомість, необґрунтоване та передчасне (за відсутності підстав застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №344/1107/23). Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , а саме, проживає окремо та не бере участі у вихованні та утриманні дитини. При вирішенні позову суд також враховує інформацію зазначену у акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 06 листопада 2024 про те, що вихованням дитини займається батько [PERSON] , мати дитини [PERSON] останній раз була в дитини 10.07.2024 року, з того часу не телефонувала, не приїжджала, не цікавилась життям, здоров`ям та розвитком дитини (а.с.27), а також акт відвідування сім`ї/особи від 05.11.2024 року в якому зазначено, що на момент відвідування за адресою [ADDRESS] , [PERSON] не було, вдома знаходились [PERSON] - співмешканець [PERSON] , її донька та бабуся. Зі слів [PERSON] та бабусі, [PERSON] останній раз приїздила на день народження доньки (а.с.29), також суд враховує повідомлення КНП «Жмеринська ЦРЛ» від 04.11.2024 про те, що відповідачка [INFO] народила хлопчика та 28.10.2024 всупереч рекомендації лікарів самовільно пішла з відділення (а.с.37). Вирішуючи позов, суд також враховує пояснення відповідачки в судовому засіданні про те, що вона 09.05.2025 приїжджала до дитини в садочок на день матері, неодноразово просила чоловіка привезти їй дитину, але він не привозив, що вони з бабусею не дають їй дитину, що вона зверталась до органу опіки Ярмолинецької селищної ради, але вони не приїхали, що вона придбала у власність будинок, у якому проживає з новою сім`єю (а.с.94-96), що вона бажає брати участь у вихованні дочки. Також суд враховує пояснення третьої особи [PERSON] про те, що коли вони проживали разом, то [PERSON] алкогольні напої вживала нечасто, наркотичні засоби не вживала, до дитини ставилася як мама, фізичного чи психологічного насильства не допускала. Враховуючи наведене, а також те, що на час розгляду справи дитині виповнилося лише чотири роки, суд вважає передчасним позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дочки, а тому у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання нею дитинита покласти на Орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Розсошанської сільської ради контроль за виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дочки. Позивачу роз`яснюється, що у разі, якщо відповідачка не змінить ставлення до виховання дитини, він має право повторно подати позов про позбавлення батьківських прав. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не надає матеріального забезпечення своїй дитині [PERSON] , що підтверджується поясненнями в судовому засіданні представника позивача, представника третьої особи - Служби в справах дітей Розсошанської сільської ради і відповідачкою не оспорювалось. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує те, що відповідачка має ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.36), та на даний час здійснює догляд за нею. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог слід відмовити. В силу ст.141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. за вимогу щодо стягнення аліментів, а витрати за вимогу про позбавлення батьківських прав компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 155, 157, 164, 183 СК України,

Outcome: partial