Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 511938-КС-001. Вказаний договір був укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Відповідно до умов договору відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 50000 грн, строком на 24 тижні - до 08 квітня 2025 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом та сплатою комісії за надання кредиту. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково здійснила оплату на погашення боргових зобов`язань на загальну суму 8530,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідачки станом на 22 червня 2025 року виникла заборгованість, яка позивачем визначена у розмірі 135240,25 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 49650,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 53870,25 грн., суми прострочених платежів за комісією - 6720,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 25000,00 грн. Оскільки у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором [PERSON] не погасила, просить позов задовольнити, стягнути з відповідачки 135240,25 грн заборгованості за кредитним договором та 2422,40 грн судового збору. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засідання не заперечувала факту укладення кредитного договору. Вказала на скрутне матеріальне становище та просила зменшити нараховану суму штрафних санкцій. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 511938-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку. 22 жовтня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено їй пропозицію (оферту) укласти Договір № 511938-КС-001 про надання кредиту. 22 жовтня 2024 року відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №511938-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» через телекомунікаційну систему направило відповідачці одноразовий ідентифікатор UA-5860, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачкою було введено/відправлено. Згідно п.2.1 договору кредитодавець надав позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до даного договору кредит надано строком на 24 тижні - до 08 квітня 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом (стандартна процентна ставка в день 0,7 % (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 10000,00 гривень. Договір про надання кредиту № 511938-КС-001 підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5860, що стверджується п.12 договору "реквізити та підписи сторін". Пунктом 4.2 Договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п.10.2 Договору, починаючи з першого дня користування кредитом. Згідно з п.4.2.1 Договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.4.2.2 та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4 Договору. ТОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором кредиту № 511938-КС-001 про надання кредиту, перерахувавши 22 жовтня 2024 року відповідачці на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 50000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою. Згідно з наданою позивачем довідкою про заборгованість станом на 23 червня 2025 року у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором № 511938-КС-001 у сумі 135240,25 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 49650,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 53870,25 грн., суми прострочених платежів за комісією - 6720,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 25000,00 грн. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка 22 жовтня 2024 року підписала кредитний договір №511938-КС-001 шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та отримала від ТОВ «Бізнес Позика» суму кредиту в розмірі 50000,00 гривень на належний їй картковий рахунок. Доказів протилежного відповідачка суду не надала. Разом з тим відповідачка частково виконала свої зобов`язання та здійснила оплату за договором на загальну суму 8530,00 гривень. Подальше належне виконання умов договору призвело до утворення заборгованості за вказаними кредитними договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, штраф не може бути стягнутий, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору до нього, зважаючи на порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за договором № 511938-КС-001 від 22 жовтня 2024 року, станом на 22 червня 2025 року, в розмірі 110240,25 грн. Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають до часткового задоволення, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1974,60 грн із розрахунку 110240,25 х 2 422,40 / 135240,25. На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial