Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виконавчий напис від 13.01.2022, вчинений приватним нотаріусом м. Києва [PERSON]., зареєстрований у реєстрі за №1988, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір №200252273 від 01.04.2015 року укладено у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, такий договір не входить до переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку, з посиланням на постанову Великої Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справа №910/10374/17, вказує, що позивач не отримувала жодних повідомлень чи документів від відповідача або нотаріуса та дізналась про провадження лише після арешту рахунків. Вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону та є таким, таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не безспірна, а нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі норми, що втратила чинність 22.02.2017. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 24.03.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку прощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 17.03.2025 у справа № 505/899/25, провадження № 2-з/505/7/2025, повернуто заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» про забезпечення позову, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович, у зв`язку із несплатою судового збору. Повторно із заявою про забезпечення позову заявник не звертався. 18.04.2025, 19.06.2025, 24.07.2025 та 19.09.2025 представником позивача адвокатом Редькою М.Г. подано заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Розгляд справи неодноразово відкладався, у зв`язку із відсутністю підтвердження належного повідомлення відповідача в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України. Від третіх осіб заяв та клопотань по суті позовних вимог до суду не надходило. Відповідач повідомлений у порядку ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України, про дату, час та місце, шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення АТ «Укрпошта» № 0601137586081, у судове засідання 23.09.2025 не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 23.09.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від серії [NUMBER] , яке видано Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.11.2019, актовий запис № 64 від 13.11.2019, після розірвання шлюбу [PERSON] отримала дошлюбне прізвище [PERSON] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 13.01.2022 вчинено виконавчий напис нотаріуса про стягнення з позивача у цій справі [PERSON] , яка є боржником за договором № 200252273 від 01.04.2015 року, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», на користь відповідача у цій справі ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», заборгованості в сумі становить 60 784,62 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Джулій Юлією Юріївною 21.01.2022 відкрито виконавче провадження від № [NUMBER] на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1988 виданого 13.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором № 200252273 від 01.04.2015 року, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, правонаступником всіх прав та обов?язків якого за договором відступлення права вимоги № 7БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ «Діджи фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 42649746, та договором відступлення права № 516/ФК-21 від 01.12.2021 ТОВ «Укрфінансстандарт», ідентифікаційний код юридичної особи 41153878, та договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», ідентифікаційний код юридичної особи 44371579 (Новий Кредитор), далі іменоване стягувач заборгованості за договором № 200252273 від 01.04.2015 заборгованості в сумі становить 60 784,62 грн. На підставі заяви відповідача ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» № 1988-1-4 від 17.01.2022, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. 05.09.2022 винесено постанову про прийняття виконавче провадження № [NUMBER], та 03.03.2025 приватним виконавцем Шипковим Є.О. винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, в межах суми звернення стягнення - 68 133,08 грн. Договір № 200252273 від 01.04.2015 укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» про відкриття банківського рахунку та надання платіжної картки із встановленим кредитним лімітом 4 000, з можливим максимальним кредитним лімітом 50 000 грн, нотаріально не засвідчений. Відповідно до листа Департаменту нотаріату Міністерства юстиції України № 146657/ПІ-ЮР-5713/37.5 від 08.01.2023, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане 23.11.2007 за № 6638 на ім`я [PERSON] , анульовано наказом Міністерства юстиції України від 28.09.2022 № 4091/5. Норми права, які застосував суд Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Перелік був доповнений цим п.2 постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року, згідно якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, що набрала законної сили з моменту проголошення, у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною в частині п.2 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Мотивована оцінка і висновки суду Виконавчий напис про стягнення заборгованості за не нотаріально посвідченим кредитним договором вчинено 13.01.2022, хоч нотаріуси втратили таке право після 22.02.2017. З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №910/10374/17 від 21.09.2021, встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оцінивши в сукупності докази, беручи до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд робить висновок щодо необхідності задоволення позову. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Судовий збір Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. З огляду на те, що позовна заява задоволена в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн сплаченого при зверненні судового збору при зверненні до суду із позовною заявою. Витрати на надання професійної правничої допомоги Представником позивача адвокатом Редькою М.Г. заявлено вимогу про стягнення з відповідача на корить позивача 15 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказані висновки викладено у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22). Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, у змісті вказаної норми визначено критерії,

Outcome: partial