Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

10.06.2025 ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суми інфляційних витрат в розмірі 8031,54 грн та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1993,79 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 03.12.2018 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 14 038 грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп. Зазначає, що 10.12.2023 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління (далі АТ «Ощадбанк») та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки №9843, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 18 000 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору заборгованість останнього склала 14038 грн 05 коп. Майнові інтереси АЕ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, були застраховані у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») згідно з договором страхування кредитів №055/19 від 01.08.2014 року. За зверненням АТ «Ощадбанк» ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення відповідачем грошового зобов`язання та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 14038 грн. 05 коп. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Приватне акціонерне товариств «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 16.04.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58916396. 28.08.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58916396 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 03.12.2018 року в повному обсязі. Вказує, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №165/928/18 04.12.2018 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 27.08.2023 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 8031 грн 54 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 04.12.2018 року по 27.08.2023 року складає 1993 грн 79 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, 18.08.2025 подав суду заяву через систему «Електронний суд», в якій просив справу розглядати без його участі. Позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити. У разі неявки відповідача щодо заочного розгляду у справі, не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання повідомлення рекомендованим листом на адресу реєстрації, правом подачі відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 03.12.2018, яке набрало законної сили 03 січня 2019 року, задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 14038 грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп.(а.с.6-7) Приватне акціонерне товариств «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 16.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 58916396 (а.с.8). Надалі 28.08.2023 приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58916396 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі (а.с.9). З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №165/928/18 від 03.12.2018 та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 27.08.2023 (а.с.9). Загальний розмір інфляційних витрат за вказаний період складає 8031,54 грн, що підтверджено розрахунком позивача (а.с.10). Загальна сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 04.12.2018 року по 27.08.2023 року складає 1993,79 грн, із розрахунку:14038,05х3%х1728:365=1993,79 грн. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для виконання, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати збитків в порядку регресу, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право позивача вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами. Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене\~статтею 625 Цивільного кодексу України. Встановлене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином стягнення коштів, втрачених внаслідок інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України \~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми збитків в порядку регресу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі. Таким чином, з ухваленням 03.12.2018 рішення про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу, зобов`язання відповідача сплатити збитки не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тобто до 28.08.2023, відтак позивач має право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ст. ст.\~526,\~599,\~625 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved