Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

24.04.2025 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява (вх. №1118 від 24.04.2025) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 16110 грн. В обґрунтування\~позову представник\~позивача зазначив,\~що 17.09.2023\~ [PERSON] уклав\~із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №4686731. 14.06.2021 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики №4686731, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №19 до Договору факторингу №14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів не виконав, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 матеріали справи передані для розгляду судді Зері Ю.О. Разом з тим рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/350/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2025 матеріали справи № 578/350/25 (провадження 2/591/1902/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, розгляд справи по суті постановлено розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі з 28.08.2025, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 25.08.2025, а також строки для подання відповіді на відзив та заперечення. 25.08.2025 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд 24.08.2025), проти позову сторона відповідача заперечує, оскільки до позову не додано як доказів перерахування кредитних коштів відповідачеві, так і доказів підписання кредитного договору. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає необґрунтованим розмір нарахованих відсотків та наголошує на недоведеності факту переходу права вимоги за спірним кредитним договором до позивача. У зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. 29.08.2025 засобами підсистеми «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, позивач вважає відзив на позовну заяву безпідставним, необґрунтованим, вказує, що кредитний договір між відповідачем та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» укладений у встановленому законодавством порядку, підписаний електронним підписом позичальника (відповідача). Як повідомлено у відповіді на відзив, позивач надав до суду усі наявні документи по кредитній справі, які були передані від первісних кредиторів до ТОВ «ФК ЄАПБ» у рамках укладених договорів факторингу, однак з метою надання вичерпної інформації по справі позивачем було ініційовано запит до первісного кредитора про надання інформації щодо надання (перерахування) коштів відповідачу та станом на 28.08.2025 позивачем отримані додаткові докази від первісного кредитора, у зв`язку з чим позивач просить суд поновити строк для подання доказів, які не могли були бути подані раніше та долучити до матеріалів справи копію розрахунку заборгованості за договором позики № 4686731 та копію інформаційної довідки від ТОВ «Фінекспрес» від 27.08.2025 про перерахування коштів за кредитним договором № 4868731 на картку [NUMBER] відповідача, копію договору факторингу № 14/05/21 від 14.06.2021 з додатковою угодою № 7 від 13.06.2022, додатковою угодою № 20 від 27.02.2024, актом прийому-передачі реєстру боржників від 27.02.2024, копію реєстру боржників № 19, копію платіжної інструкції № 20905 від 28.02.2024. Враховуючи, що додані до відповіді на відзив документи свідчать, що розрахунок заборгованості складений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27.08.2025, довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» щодо перерахування кредитних коштів відповідачеві складена також 27.08.2025, у суду відсутні підстави вважати, що вказані документи були наявні у позивача станом на дату звернення до суду, відтак суд вважає за можливе поновити позивачеві строк для подання доказів та приймає і долучає до матеріалів справи вказані докази, а також копію договору факторингу разом з додатковими угодами до нього. Також 29.08.2025 представником позивача було подане клопотання про витребування доказів на підтвердження перерахування коштів за договором відповідачеві, обґрунтоване тим, що позивач не може самостійно отримати докази, які містять банківську таємницю. Ухвалою суду від 03.09.2025 вказане клопотання було задоволено, відповідні докази витребувано від АТ КБ «Приватбанк». Представником відповідача 03.09.2025 подані заперечення, у якому представник заперечує як проти задоволення клопотання про витребування доказів, так і проти долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Також у запереченні представник відповідача звертає увагу на часткове погашення заборгованості за тілом кредиту відповідачем на суму 4740 грн, про що вказано у поданому позивачем розрахунку заборгованості. Дане клопотання отримано суддею 04.09.2025. На виконання вимог судової ухвали про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк» 23.09.2025 надійшли пояснення щодо витребуваної судом інформації, а також виписка по рахунку відповідача. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. 17.09.2023 [PERSON] (відповідач у справі) уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №4686731. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», ознайомився на цьому ж сайті з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та беззастережно приєднався до умов Договору. Згідно з умовами договору сума позики становить 6000,00 грн (пункт 2.1), строк позики (строк договору) 30 днів (пункт 2.2). Відповідно до умов пунктів 2.3, 2.4 договору базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21 %, базова процентна ставка з другого дня користування позикою 2,5 %. Пунктом 6 договору позики передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою. Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без зміни умов договору у бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) базова процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2,50 % (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено у додатковій угоді, укладеній сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображається позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до таблиці обчислення кредиту, яка є невід`ємною частиною договору та скріплена електронними підписами сторін з період з 17.09.2023 (строк надання позики) по 17.10.2023 (строк повернення позики) чиста сума кредиту становить 7350,00 грн, у тому числі 6000,00 грн тіло кредиту, 1350,00 грн сума відсотків. Договір позики №4686731 підписаний електронними підписами сторін, відповідачем договір підписаний одноразовим ідентифікатором, Факт перерахування грошових коштів відповідачеві на виконання умов договору позики від 17.09.2023 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000045609/ТНПП від 27.08.2025, у якій вказано, що 17.09.2023 отримувачу [PERSON] на картку [NUMBER] було перераховано 6000,00 грн. Також факт перерахування 17.09.2023 грошових коштів у сумі 6000,00 грн відповідачеві на картку [NUMBER] підтверджується випискою по рахунку, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог судової ухвали про витребування доказів. Наданим позивачем розрахунком, сформованим 27.08.2025, підтверджується факт часткової сплати відповідачем суми позики на загальну суму 4740,00 грн. При цьому з цього розрахунку також вбачається, що відповідачу нараховувались відсотки за користування позикою за період з 17.09.2023 по 27.02.2024, загальний розмір відсотків складає 10110,00 грн. Слід зазначити, що доказів продовження строку користування позикою у порядку, визначеному пунктом 6 договору позики, матеріали справи не містять. При цьому хоча пункт 18 договору позики і передбачає можливість нарахування процентів за понадстрокове користування позикою, однак таке нарахування відповідно до умов цього пункту відбувається у разі якщо сума позики перевищує розмір однієї мінімальної плати, у той час як у даному випадку сума позики не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом як на дату укладення договору, так і станом на дату повернення позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики №4686731, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Умовами пункту 9.1 договору факторингу визначений строк його дії до 14.06.2022, водночас умовами додаткової угоди № 7 від 13.06.2024 пункт 9.1 договору факторингу викладено у новій редакції та визначено, що договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, у випадку якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Відповідно до Реєстру боржників №19 до Договору факторингу №14/06/21 та акту прийому-передачі реєстру боржників № 19 від 27.02.2024, складеного на виконання умов додаткової угоди № 20 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики. Згідно з Витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до позивача як нового кредитора перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4686731 від 17.09.2023 у розмірі 16110 грн, з яких 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10110 грн сума заборгованості за відсотками. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з позикою та факторингом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо форми укладеного договору позики суд вважає за доцільне звернути увагу, що особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з\~частиною першою\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У ході розгляду справи встановлено, що спірний договір укладений в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодившись з запропонованими умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого отримав на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-повідомлення, який використав для підтвердження підписання кредитного договору. Відтак суд робить висновок, що спірний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства-позикодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір не міг бути укладений. Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20 Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина перша статті 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не\~отримав повідомлення\~про передачу\~права вимоги іншій особі,\~не позбавляється\~обов`язку\~погашення заборгованості,\~а лише\~має право\~на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не\~звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Особа не може відступити право вимоги, яке їй не належить. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514\~ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, який суд враховує на підставі частини четвертої статті 263\~ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення договору позики та прострочення позичальником виконання зобов`язання, факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення договору позики між первісним кредитором (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем, факт перерахування відповідачу коштів шляхом їх зарахування на банківський картковий рахунок, також позивачем доведений той факт, що він у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вказаним договором позики. У ході розгляду справи суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та з урахуванням того, що згідно з цим розрахунком відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 4740,00 грн, при цьому надані позивачем докази не підтверджують факту пролонгації строку користування позикою, суд вважає поданий розрахунок необґрунтованим та таким, що складений не у відповідності до умов договору позики. Відтак враховуючи, що за умовами договору позики відповідач мав сплатити за користування позикою 7350,00 грн, у тому числі 6000,00 грн суму позики та 1350,00 грн суму процентів, матеріали справи не містять доказів правомірності нарахування процентів понад встановлений умовами договору 30-денний строк користування позикою, водночас підтверджують факт часткової сплати заборгованості відповідачем, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача як правонаступника первісного кредитора залишку несплаченої заборгованості у розмірі 2610,00 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання\~щодо судових\~витрат,\~суд зазначає,\~що у\~зв`язку з\~частковим задоволенням\~позовних вимог\~відповідно до\~положень статті 141\~ЦПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 490,54 грн витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial