Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] , через свого представника адвоката Світлик Я.В., звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №856 від 28 лютого 2025 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП та закрити провадження у справі, а також стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу. У позові йдеться про те, що [PERSON] , [INFO] , з 29.08.2022 року проживає та зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа у с.Ланна Полтавської області. Як військовозобов`язаний, позивач перебуває на військовому обліку у [INFO] з 27.02.2023 року, що підтверджується тимчасовим посвідченням ТП №4в/721. На початку серпня 2025 року за адресою місця проживання [PERSON] отримав поштове відправлення з постановами Карлівського ВДВС про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів на підставі постанови [INFO] від 28.02.2025 р. №856 на ім`я « [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ». Зазначені відомості лише частково співпадають з персональними даними позивача, саму постанову [INFO] від 28.02.2025 [PERSON] не отримував, тому, для з`ясування обставин справи, позивач звернувся до Карлівського ВДВС 14.08.2025 року із заявою та отримав копію постанови [INFO] від 28.02.2025р. Так, оскаржувана постанова дійсно винесена відносно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , проте адреса проживання, номер і дата паспорта, видавник паспорта збігаються з даними позивача. Окрім того, 20.02.2025 року відносно позивача дійсно було складено протокол про адміністративне правопорушення, хоча у поясненнях позивачем було зазначено про неотримання повістки, до того ж доказів направлення чи отримання такої повістки не було надано і особою, що складала протокол. Отже, оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки [PERSON] у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. У зв`язку з цим у діях позивача відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП Позивач звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не місить відомостей про документи, якими підтверджується вчинення адміністративного правопорушення. Не були такі надані позивачу для ознайомлення і під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки до [INFO] , у зв`язку з чим мав би виконати відповідний обов`язок, закріплений мобілізаційним законодавством. Таким чином, постанова N 856 від 28.02.2025 року винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП), так і процесуального законодавства - ненаправлення постанови позивачу. Факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і вина позивача у вчиненні правопорушення не доведені. Відповідно рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є необґрунтованим та неправомірним. Ухвалою від 25.05.2025 задоволено клопотання позивача та поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у даній справі, вирішено судовий розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі було доставлено до електронного кабінету відповідача 26.08.2025 о 18:36:51. Заяви чи клопотання від відповідача на адресу суду не надходили, відзиву на позов подано не було. Суд, дослідивши матеріали справи, докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 29.08.2022 року проживає та зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа у с.Ланна Полтавської області. Як військовозобов`язаний, позивач перебуває на військовому обліку у [INFO] з 27.02.2023 року, що підтверджується тимчасовим посвідченням ТП №4в/721. 28.02.2025 начальником [INFO] полковником [PERSON] , за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову №856 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Зазначено, що постанова набирає законної сили 10.03.2025. У постанові зазначено, що 20.02.2025 о 14:15 год. в ході перевірки документів гр. [PERSON] встановлено, що 15.01.2025 військовозобов`язаному [PERSON] засобами поштового зв`язку було направлено повістку, відповідно до якої йому належало з`явитися 25.01.2025 до [INFO] для уточнення облікових даних та з питань проходження ВЛК. У поштовому повідомленні, котре повернуте на відділу, було поставлено відмітку про повернення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, тобто був оповіщений належним чином. Військовозобов`язаний [PERSON] на визначену дату не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Згідно наданої копії паспорта позивача, його ПІБ вказано як « [PERSON] », дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . На початку серпня 2025 року за адресою місця проживання позивач отримав поштове відправлення з постановами Карлівського ВДВС про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів на підставі постанови [INFO] від 28.02.2025 р. №856 на ім`я « [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ». Зазначені відомості лише частково співпадають з персональними даними позивача, саму постанову [INFO] від 28.02.2025 позивач не отримував, тому, для з`ясування обставин справи, позивач звернувся до Карлівського ВДВС 14.08.2025 року із заявою та отримав копію постанови [INFO] від 28.02.2025 р. З`ясувалося, що оскаржувана постанова дійсно винесена відносно « [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] », проте адреса проживання, номер і дата паспорта, видавник паспорта збігаються з даними позивача. Окрім того, 20.02.2025 року відносно позивача дійсно було складено протокол про адміністративне правопорушення, хоча у поясненнях позивачем було зазначено про неотримання повістки, до того ж доказів направлення чи отримання такої повістки не було надано і особою, що складала протокол. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушеннязаконодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду. За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації візначено ст.22 вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Відповідно до п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів. Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмовиб резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень. Тобто, обов`язок довести, що позивач дійсно був належним чином повідомлений про дату, час та місце явки за повісткою законодавцем покладено на [INFO] . Оскаржувана постанова не місить відомостей про документи, якими підтверджується вчинення адміністративного правопорушення. Не були такі надані позивачу для ознайомлення і під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] був належним чином повідомлений про необхідність явки до [INFO] , у зв`язку з чим мав би виконати відповідний обов`язок, закріплений мобілізаційним законодавством. Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати\~докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою\~адвоката,\~іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням\~юридичної особи,\~виступати рідною мовою і користуватися послугами\~перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про\~адміністративне правопорушення\~розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.\~ Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а. Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше. Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому прошу звернути увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, виключно у разі, якщо у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння. Судом встановлено, що відсутні докази наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та ненаправлення постанови позивачу. Відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач\~дійсно був\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце явки\~за повісткою,\~тому факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і вина позивача у вчиненні правопорушення в суді не доведені. Відповідно, рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є необґрунтованим та неправомірним. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved