Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

15.07.2025 р. поштовим відправленням 0100100379109, надісланим через АТ «Укрпошта», позивачка направила до суду вищевказану позовну заяву, якою просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати досягнення дитиною повноліття і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з 01.10.2024 року по 01.07.2025 року. В обґрунтуванні позову позивачка зазначила, що разом із відповідачем має двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 16 липня 2018 року за позовом позивачки видано судовий наказ № 185/5572/18 про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 липня 2018 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Вона навчається на денній формі у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, що підтверджується договором № 1928/1 ФП від 28 серпня 2024 року про надання платної освітньої послуги, вартістю 52 300 грн за 20252026 навчальний рік. Дитина не має власного заробітку, проживає з позивачкою та утримується нею самостійно. Позивачка та її діти є внутрішньо переміщеними особами, орендують житло в м. Києві за 20 000 грн щомісяця, а з 01 жовтня 2025 року за 23 000 грн. Відповідач після досягнення дочкою повноліття не надає матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджується звітами про здійснення відрахувань, отриманими з АСВП. Позивачка зверталася до відповідача телефоном та до його роботодавця, але отримала відмову останого з мотивів захисту персональних даних відповідача. 19 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому фактично не заперечує проти стягнення із нього аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати досягнення дитиною повноліття до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Проте відповідач заперечує проти стягнення аліментів за період з 01 жовтня 2024 року по 01 липня 2025 року як заборгованості, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Він зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, орендує житло в м. Бровари Київської області, сплачує аліменти на молодшу дочку [PERSON] в розмірі 2 759 грн щомісячно, а єдиним джерелом доходу є заробітна плата в ТОВ «УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на посаді виконавця робіт у розмірі 10 241 грн. після утримання податків. Відповідач стверджує, що одноразове стягнення аліментів за вказаний період призведе до заборгованості, обмеження права керування транспортними засобами та втрати роботи, що унеможливить сплату аліментів. Він просить розстрочити стягнення за цей період на розумний строк та розглядати справу без його участі. 23.09.2025 через систему «Електронний суд» позивачка подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відзив відповідача подано з порушенням строку, встановленого ухвалою суду від 30 липня 2025 року, та без направлення копії позивачці, що суперечить ч. 4 ст. 178 ЦПК України. Позивачка стверджує, що відповідач мав достатньо часу для подання відзиву після ознайомлення з матеріалами справи 17 вересня 2025 року. Вона також заперечує достовірність даних про заробітну плату відповідача (10 241 грн), посилаючись на середньоринкову зарплату виконавця робіт у м. Києві (50 000 грн за даними сайту «work.ua») та діяльність ТОВ «УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з річним доходом близько 500 млн грн. Позивачка зазначила, що забезпечує повне утримання дітей, покриваючи витрати на навчання (52 300 грн за рік), оренду житла (20 00023 000 грн щомісяця), харчування, одяг та інші потреби. Вона просить не враховувати доводи відповідача як необґрунтовані та задовольнити позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до договору № 1928/1 ФП від 28 серпня 2024 року, [PERSON] є студенткою денної форми навчання Київського національного університету імені Тараса Шевченка, термін навчання до 30 червня 2029 року. У зв`язку з навчанням вона не працює, не має власного заробітку та перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивачки, що підтверджується письмовими доказами та не спростовано відповідачем. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем витрати платника аліментів, якщо платником не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше ніж за десять років (ч. 2 ст. 191 СК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи матеріали справи, суд встановлює, що [PERSON] проживає з позивачкою, яка забезпечує її утримання, включаючи витрати на навчання (52 300 грн за 20252026 навчальний рік) та оренду житла (20 00023 000 грн щомісяця). Позивачка та її діти є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками. Відповідач також є внутрішньо переміщеною особою, орендує житло в м. Бровари та сплачує аліменти на молодшу дочку в розмірі 2 759 грн щомісячно. Єдиним джерелом доходу відповідача є заробітна плата в розмірі 10 241 грн після утримання податків, що підтверджується довідкою від ТОВ «УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Позивачка заперечує достовірність цих даних, посилаючись на середньоринкову зарплату виконавця робіт (50 000 грн), але не надала доказів, що спростовують заявлений дохід відповідача. Дані відповіді №\~1815729\~від 25.09.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи: з 1 кварталу 2025 року по 3 квартал 2025 року щодо [PERSON] відповідають даним, наданим відповідачем у довідці із місця роботи. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, не має інвалідності, на утриманні інших непрацездатних осіб, окрім неповнолітньої дочки, не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. З урахуванням принципу рівності обов`язків батьків та матеріального становища сторін, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, як заявлено позивачкою та не заперечено відповідачем. Щодо стягнення аліментів за період з 01 жовтня 2024 року по 01 липня 2025 року суд вважає вимоги позивачки необґрунтованими, оскільки вона не надала достатніх доказів вжиття заходів для стягнення аліментів у цей період, які б свідчили про ухилення відповідача від їх сплати. Звернення позивачки до відповідача телефоном та до його роботодавця є розумним способом врегулювання спірних питань щодо аліментних правовідносин, проте само по собі не може вважатися доказом вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а відмова\~роботодавця надати\~інформацію через\~захист персональних\~даних не\~є підставою\~встановлення факту\~ухилення відповідача від сплати аліментів. Відносно процесуальних порушень при поданні відзиву суд зазначає, що відзив подано відповідачем 19 вересня 2025 року, після спливу 15-денного строку, встановленого ухвалою від 30 липня 2025 року, та без направлення копії позивачці, що суперечить ч. 4 ст. 178 ЦПК України. Однак, враховуючи, що відповідач фактично не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу та що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, суд приймає відзив до розгляду, але враховує порушення при оцінці доводів відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення аліментів з дня пред`явлення позову (15 липня 2025 року) до закінчення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років ( [INFO] ). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial