Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

28.07.2025 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 19979,00 грн, завдану внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири [ADDRESS] , що знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхового будинку. Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. 21.06.2025 близько 14.00 год. відбулось залиття її квартири з вини відповідачки. Розмір завданої шкоди становить 19979,00 грн і дану суму просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівськоїобласті Хомик А.П. від 30 липня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в підтвердження чого до матеріалів справи долучено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що також стверджується Довідкою КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» №1911 від 08.09.2025. Квартира відповідача розташована над квартирою позивача. 23.06.2025 р. комісією ОСББ «Дует-2020» у складі: голови правління [PERSON] та члена правління Катерини Шевців складено акт підтоплення квартири [ADDRESS] та встановлено, що підтоплення квартири [PERSON] відбулося внаслідок дій мешканців квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] [INFO] .. Згідно з договором №43 від 15.07.2025 року, укладеного між [PERSON] та суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] на виконання ремонтних робіт за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до розробленої проектно-кошторисної документації, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становитиме 19\~979 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 00 коп., що і є сумою завданої матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає відповідача таким, що повинен відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду, яка завдана внаслідок залиття квартири. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За правилами ст. 1192 ЦК України урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Як вбачається із матеріалів справи саме в акті чітко встановлено, що залиття квартири позивача сталося з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище (квартири відповідача), а також описані пошкодження квартири позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, несе обов`язок по забезпеченню схоронності майна, що є у його користуванні, санітарно-технічного та іншого обладнання у квартирі, а тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачу має нести саме відповідач. Крім того, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку, що витрати понесенні позивачем підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки внаслідок залиття квартири у розмірі 19979,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved