Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

27.08.2025 заявниця в особі представника звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт, що [PERSON] РНОКПП [NUMBER] належить правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу квартири від 03.12.2010, посвідчений приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Клименком Л.О., відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 81,5 кв.м, жилою площею 47,5 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці зазначає, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить квартира під номером один, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У подальшому заявниця зареєструвала шлюб,\~у зв`язку\~з чим\~змінила своє\~дошлюбне прізвище\~« [PERSON] » на\~« [PERSON] »,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб від\~15.02.2011\~серії [NUMBER] .\~Однак у\~договорі купівлі-продажу\~на квартиру\~по-батькові\~покупця записано\~як « [PERSON] »,\~що не\~збігається із\~записом її\~по-батькові\~в паспорті\~громадянина України,\~що був\~виданий Краснопільським\~РВУМВС України\~в Сумській\~області від\~03\~березня 2011\~року,\~де зазначено\~« [PERSON] »,\~що перешкоджає\~їй вільно\~володіти та\~розпоряджатися своєю\~власністю.\~Через вказані\~невідповідності заявниця\~отримала рішення\~про відмову\~в проведені реєстраційних дій від 05 травня 2025 року № 78724112, в якому Державний реєстратор, розглянувши заяву від 30.04.2025 за реєстраційним номером 66665456 про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] встановив невідповідність у документах про право власності на нерухоме майно та паспортних даних заявниці. В зв`язку з неможливістю усунути вказану суперечність у позасудовому порядку заявниця змушена звернутись до суду. Ухвалою Зарічного районного суду Сумської області від 29.08.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 29.09.2025, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Заявниця та її представник у судове засідання не прибули, до суду представник заявника [PERSON] подала заяву (вх. № 37537 від 29.09.2025), у якій підтримала заявлені вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Краснопільської селищної ради у судове засідання не прибув. Згідно поданої до суду заяви за вх. №37464 від 29.09.2025 заінтересована особа просить справу розглядати без участі її представника. Враховуючи неприбуття у судове засідання всіх учасників справи суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до положень статті 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частини першої вказаної статті). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.12.2010, посвідченого Приватним нотаріусом Клименком Л.О. належить квартира під номером один, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Заявниця зареєструвала шлюб, у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2011. Відповідно до даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Краснопільським РВУМВС України в Сумській області 03.03.2021 прізвизем, ім`ям та по-батькові заявниці є [PERSON] . Згідно Рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78724112 від 05.05.2025, розглянувши заяву від 30.04.2025 за реєстраційним номером 66665456 про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] встановлено невідповідність у документах про право власності на нерухоме майно та паспортних даних заявника, а саме у договорі купівлі-продажу від 03.12.2010 вказано Покупця [PERSON] , що не відповідає ідентифікаційним даним суб`єкта звернення [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що внаслідок наявної помилки у зазначенні по-батькові заявниці існує невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці необхідно для подальшого проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, однак невідповідність по-батькові заявниці на правовстановлюючому документі її по-батькові, вказаному у документі, що посвідчує особу, не дає можливості останній встановити відповідність заявлених прав документам, що посвідчують особу заявника. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того з положень пункту 12 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що обставини, викладені у заяві, підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт, що [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , належить правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу квартири від 03.12.2010, посвідчений приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Клименком Л.О., відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 81,5 кв.м, жилою площею 47,5 кв.м.

Outcome: approved