Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Споживчого товариства «Будова-Фінанс» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві, стягнення пайових внесків (частки), курсової різниці, штрафу та 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 24.03.2021 року між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Фінанс» укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ. Позивач сплатив відповідачу грошові кошти за період з 24.03.2021 року по 21.10.2022 року в загальному розмірі 460 898,00 гривень, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 15 464,97 доларам США, тобто виконував прийняті на себе за договором зобов`язання стосовно передачі грошових коштів, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів. Відповідач - Споживче товариство «Будова-Фінанс» не виконує свого обов`язку у встановлений строк - IV квартал 2023 року - передати пайовикові після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м. під будівельним номером: 141, за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду з позовною заявою, будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним гаражем за адресою: [ADDRESS] не розпочиналося та не ведеться. У зв`язку з порушенням умов договору 31.05.2024 року та 23.01.2025 року, позивач та його представник надсилали на адресу відповідача заяву про намір розірвати зазначений договір, вимогу про розірвання договору, які були проігноровані відповідачем. Посилаючись на вказане, позивач просить розірвати договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ, укладений 24.03.2021 року між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Фінанс», стягнути із Споживчого товариства «Будова-Фінанс» на його користь сплачений пайовий внесок у розмірі 460\~898,00 грн, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 15\~464,97 доларам США, курсову різницю, штраф та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за кожен день прострочення виконання станом на день виконання рішення суду по даній справі. Ухвалою суду від 28.02.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 17.03.2025 року засобами поштового зв`язку від представника Споживчого товариства «Будова-Фінанс» адвоката Новак Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач визнав позов частково, а саме в частині розірвання Договору асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/141-БФ від 24.03.2021 року та стягнення зі Споживчого товариства «Будова-Фінанс» сплачених грошових коштів у розмірі 460\~898,00 грн., в решті позовних вимог просила відмовити, посилаючись на таке. Згідно п.п. 2.6.,5.2. договору встановлено обов`язок Товариства у випадку розірвання Договору - повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена в гривні на момент розірвання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання договору на рахунок пайовика, вказаний у договорі або іншим узгодженим сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса. У відповідача відсутній обов`язок з повернення позивачу суми грошових коштів в еквіваленті до долару США, як цього вимагає позивач. Відсутні жодні правові підстави (ані законодавчі, ані договірні) для повернення відповідачем у випадку розірвання Договору будь-якої іншої суми коштів ніж 460\~898,00 грн. - сума фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні. Вимога про стягнення з Товариства грошових коштів в еквіваленті долара США не відповідає умовам Договору. Ухвалою суду від 14.04.2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Грабовська М.В. через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Таким чином, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.03.2021 року між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Фінанс» укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ. Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Договору Товариство приймає пайовика в асоційовані члени, а пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї Частки в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплений за ним об`єкт. В додатку № 1 до Договору «Специфікація Об`єкта» визначена характеристика закріпленого за [PERSON] як пайовиком об`єкту: [ADDRESS] , будівельний номер квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 43,5 кв.м., кількість кімнат 1. Відповідно до пункту 2.1. Договору Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести Частку в розмірі еквівалентному 36 975,00 доларів США, що на момент укладення Договору становило 1 026 796,00 гривень, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на сторінці в інтернет за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, що на дату укладення Договору становить 27,7700 гривень за 1 долар США. Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 7395,00 доларів США (205\~359,00 грн.) не пізніше 24.03.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2024 року; 14 380,00 доларів США (399 333,00 грн.) не пізніше 01.06.2024 року. Позивач своє зобов`язання виконав частково, сплатив частку в розмірі, еквівалентному 15 464,97 доларам США, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 460 898,00 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 2991\~від 24.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн; № 3014\~від 25.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн; № 3048\~від 26.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн; № 3076\~від 29.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн; № 3105\~від 30.03.2021\~року на\~суму 5\~399,00\~грн; № 3830\~від 22.04.2021\~року на\~суму 11\~220,00\~грн; № 4665\~від 24.05.2021\~року на\~суму 11\~000,00\~грн; № 5695\~від 22.06.2021\~року на\~суму 10\~888,00\~грн; № 6725\~від 20.07.2021\~року на\~суму 10\~888,00\~грн; № 7629\~від 10.08.2021\~року на\~суму 49\~000,00\~грн; № 7709\~від 11.08.2021\~року на\~суму 16\~883,00\~грн; № 512\~від 17.01.2022\~року на\~суму 11\~260,00\~грн; № 9264-4597-4981-8474\~від 29.03.2022\~року на\~суму 33\~600,00\~грн; № 9270-2520-2739-2563\~від 26.05.2022\~року на\~суму 44\~800,00\~грн; № 92836573-5906-5775\~від 07.10.2022\~року на\~суму 42\~000,00\~грн; № 9285-0564-9778-5609 від 21.10.2022 року на суму 14\~000,00 грн. Пунктом 4.2.1. Договору Товариство зобов`язано забезпечити будівництво Будинку в строк IV квартал 2023 року. При цьому Споживче товариство «Будова-Фінанс», отримавши від [PERSON] грошові кошти за період з 24.03.2021 року по 21.10.2022 року в загальному розмірі 460 898,00 грн., що на момент здійснення платежів було еквівалентом 15 464,97 доларам США, свої зобов`язання забезпечити будівництво будинку взагалі не виконало, оскільки будівництво будинку не було розпочато станом на даний час, тобто майже через 4 роки після підписання Договору. Судом встановлено, що будинок, визначений у Договорі асоційованого членства у споживчому товаристві № 2/141-БФ від 24.03.2021 року на сьогоднішній день не побудовано, в експлуатацію не введено. Вказане визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву. Також «Будова Фінанс» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання договору та повернення внесеної (сплаченої) [PERSON] . Частки в гривні на загальну суму 460 898,00 грн. Відповідно до пункту 3.1.5. Договору пайовик має право вимагати від Товариства розірвання даного Договору в разі невиконання Товариством своїх зобов`язань згідно з п. 4.2.1 цього Договору та повернення фактично внесеної Частки на момент розірвання даного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього договору. Абзацом 2 пункту 5.2. Договору передбачено, що у випадку розірвання Договору за ініціативою Пайовика, якщо Товариство прострочило виконання п. 4.2.1. цього Договору, Товариство зобов`язано повернути Пайовику всю суму Частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договору на рахунок Пайовика, вказаний в даному Договорі, або іншим узгодженим Сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса. Згідно з пунктом 8.2. Договору досудове врегулювання спорів є обов`язковим для сторін цього Договору. 31.05.2024 року [PERSON] звертався до Споживчого товариств» з вимогою про повернення фактично внесених грошових коштів в повному обсязі, в строки, передбачені п. 3.1.5. Договору у зв`язку з невиконанням Товариством умов Договору. Однак, вказана вимога також залишена Товариством без відповіді. 23.01.2025 року в порядку досудового врегулювання спору [PERSON] звертався до Споживчого товариства «Будова-Фінанс» з відповідною претензією щодо невиконання умов Договору та повідомив про початок процедури його розірвання у зв`язку із невиконанням Товариством умов Договору, а саме пункту 4.2.1. Договору зобов`язання забезпечити будівництво будинку в строк - IV квартал 2023 року, а також з вимогою про стягнення пайового внеску, курсової різниці та штрафу, передбаченого умовами Договору. Вказана претензія також залишена Товариством без відповіді. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України обов`язковість договору є одним із фундаментів, на якому базується цивільне право. Уклавши договір, сторони набувають не лише суб`єктивні права, а і обов`язки, які вони мають виконувати. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року по справі № 295/3792/16 вказано, що враховуючи приписи ст. 651 ЦК України істотним порушенням умов договору є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. При цьому, Верховний Суд виснував, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2020 року у справі № 199/3846/19 навів критерії, які необхідно враховувати при оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання. Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» - позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Споживче Товариство «Будова-Фінанс» не виконало свій обов`язок у встановлений строк, який остаточно сплинув у 2024 році, передати пайовикові після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м. під будівельним номером: 141, за адресою: [ADDRESS] , оскільки будівництво взагалі не відбувалось з червня 2021 року, що є істотним порушенням умов договору. Позивач втратив можливість отримати у власність після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м. під будівельним номером [ADDRESS] , оскільки таке будівництво неможливе за законом, тобто потерпіла сторона не може використати результати договору. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням Товариством умов Договору [PERSON] був позбавлений того, чого очікував за договором - отримати у власність проінвестований об`єкт нерухомості, а тому наявні правові підстави для розірвання вказаного Договору та стягнення сплаченого пайового внеску. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, представником відповідача визнано позовні вимоги в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ від 24.03.20221 року та повернення Частки, внесеної [PERSON] в загальній сумі 460 898,00 гривень. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені. Щодо позовних вимог про стягнення курсової різниці, штрафу та 3% річних суд зазначає наступне. Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду за грошові кошти в гривні, які були внесені ним як Частка в 2021-2022 роках, він не може придбати аналогічний об`єкт нерухомості, оскільки у зв`язку із невиконанням Товариством зобов`язання понад 4 роки та повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації відбулась значна зміна курсу гривні як національної валюти відносно долара США, фактично грошові кошти в гривні знецінились, тобто, зменшилась їх купівельна спроможність. Відповідно до чинного законодавства, захист майнових інтересів контрагента в аспекті знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості майна, враховуючи зміст договірних відносин. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 910/10191/17 та від 13.03.2018 року у справі № 916/706/17. Договором перебачено, що сума, яка підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за комерційним курсом «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. При цьому, виходячи з положень Договору, визначення остаточної ціни Договору (розміру платежів) залежить саме від дати проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. Судом встановлено, що Договір містить положення про коригування платежів пропорційно курсу відповідної іноземної валюти - долару США, наприклад: п. 2.1. Договору: зазначений в даному пункті розмір Частки, закріплений в гривні, в частині не оплаченої Пайовиком може бути проіндексований (збільшений) Товариством в односторонньому порядку, під час дії цього Договору, в разі збільшення вартості долара США по відношенню до гривні виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, що на дату укладення Договору становить 27,77700 гривень за 1 долар США. Індексація проводиться щодо сум внесених після укладення цього Договору, в разі збільшення вартості долара шляхом множення на курсову різницю в порядку передбаченому Додатком № 2. В цьому ж пункті Договору зазначено, що Пайовик вносить Частку (або її частину, згідно з графіком) виключно в національній валюті України гривні виходячи з розміру Частки (або її частини), закріпленого в еквіваленті долара США виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом. Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 7395,00 доларів США (205\~359,00 грн.) не пізніше 24.03.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2021 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2022 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.06.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.07.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.08.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.09.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.10.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.11.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.12.2023 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.01.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.02.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.03.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.04.2024 року; 400,00 доларів США (11 108,00 грн.) не пізніше 24.05.2024 року; 14 380,00 доларів США (399 333,00 грн.) не пізніше 01.06.2024 року. Позивач своє зобов`язання виконав частково, сплатив частку в розмірі, еквівалентному 15 464,97 доларам США, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 460 898,00 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 2991\~від 24.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн,\~що становить\~еквівалент долару\~США -\~1800,14\~дол.\~США (Курс\~долара на\~дату оплати\~ відповідно\~до п.\~2.1.\~цього Договору\~ 27,77\~грн.\~за 1\~дол.\~США); № 3014\~від 25.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн,\~що становить\~еквівалент долару\~США -1800,14\~дол.\~США (Курс\~долара на\~дату оплати\~ відповідно\~до п.\~2.1.\~цього Договору\~ 27,77\~грн.\~за 1\~дол.\~США); № 3048\~від 26.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн,\~що становить\~еквівалент долару\~США -\~1800,14\~дол.\~США (Курс\~долара на\~дату оплати\~ відповідно\~до п.\~2.1.\~цього Договору\~ 27,77\~грн.\~за 1\~дол.\~США); № 3076\~від 29.03.2021\~року на\~суму 49\~990,00\~грн,\~що становить\~еквівалент долару\~США)\~-\~1800,14\~дол.\~США (Курс\~долара на\~дату оплати\~ відповідно\~до п.\~2.1.\~цього Договору\~ 27,77\~грн.\~за 1\~дол.\~США); № 3105 від 30.03.2021 року на суму 5\~399,00 грн, що становить еквівалент долару США - 194,42 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 27,77 грн. за 1 дол. США); № 3830 від 22.04.2021 року на суму 11\~220,00 грн, що становить еквівалент долару США - 400 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 28,05 грн. за 1 дол. США); № 4665 від 24.05.2021 року на суму 11\~000,00 грн, що становить еквівалент долару США - 400 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 27,50 грн. за 1 дол. США); № 5695 від 22.06.2021 року на суму 10\~888,00 грн, , що становить еквівалент долару США - 400 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 27,22 грн. за 1 дол. США); № 6725 від 20.07.2021 року на суму 10\~888,00 грн, що становить еквівалент долару США - 400 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 27,22 грн. за 1 дол. США); № 7629 від 10.08.2021 року на суму 49\~000,00 грн, що становить еквівалент долару США 1821,56 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 26,90 грн. за 1 дол. США); № 7709 від 11.08.2021 року на суму 16\~883,00 грн, що становить еквівалент долару США 627,65 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 26,89 грн. за 1 дол. США); № 512 від 17.01.2022 року на суму 11\~260,00 грн, що становить еквівалент долару США - 400 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 28,15 грн. за 1 дол. США); № 9264-4597-4981-8474 від 29.03.2022 року на суму 33\~600,00 грн, що становить еквівалент долару США 1018,18 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 33 грн. за 1 дол. США); № 9270-2520-2739-2563 від 26.05.2022 року на суму 44\~800,00 грн, що становить еквівалент долару США 1234,84 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 36,28 грн. за 1 дол. США); № 92836573-5906-5775 від 07.10.2022 року на суму 42\~000,00 грн, що становить еквівалент долару США 1023,64 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1., цього Договору 41,03 грн. за 1 дол. США); № 9285-0564-9778-5609 від 21.10.2022 року на суму 14\~000,00 грн., що становить еквівалент долару США 343,90 дол. США (Курс долара на дату оплати відповідно до п. 2.1. цього Договору 40,71 грн. за 1 дол. США). Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину. У цій справі сторони погодили, що одиницею виміру суми коштів за цим зобов`язанням є долар США (валюта зобов`язання), оскільки відповідно до п. 2.1 Договору Пайовик зобов`язувався внести Частку в розмірі еквівалентному 36\~975,00 доларів США, що на момент укладення договору становило 1\~026 796,00 гривень. При цьому, зазначений в даному пункті розмір Частки, закріплений в гривні, в частині не оплаченої Пайовиком може бути проіндексований (збільшений) Товариством в односторонньому порядку, під час дії цього Договору, в разі збільшення вартості долара США по відношенню до гривні, а індексація проводиться щодо сум внесених після укладення цього Договору, в разі збільшення вартості долара шляхом множення на курсову різницю в порядку передбаченому Додатком № 2. Крім того, Додатком № 2 до Договору встановлено порядок та строки внесення Частки, яка становить 36\~975,00 доларів США. При цьому, сторони погодили суму (еквівалент долару США) та її еквівалент в гривні, зазначаючи, що така сума (гривень) визначається на моменти сплати відповідно до п. 2.1. цього Договору. Також у вказаному Додатку № 2 зазначено, що грошові кошти вносяться виключно в національній валюті України гривні виходячи з розміру Частки (або її частини), закріпленого в еквіваленті долара США виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, згідно з розділом 2 Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ від 24 березня 2021 р. При цьому, сторони погодили, що валютою платежу по Договору є національна валюта - гривня. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на виконання умов Договору, в період з 24.03.2021 року по 21.10.2022 року вніс (сплатив) Частку в гривні на загальну суму 460 898,00 гривень, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 15 464,97 доларам США, що підтверджується відповідними квитанціями та виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на день здійснення платежів. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що платежі по Договору перераховуються (коригуються) з урахуванням курсу долара до гривні, укладаючи вказаний Договір, Товариство погодилось на всі його умови включно із вказаними положеннями, а також строками виконання зобов`язання, тому вказана курсова різниця підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення Товариством [PERSON] грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 15\~464,97 доларів США на момент платежу. Така позиція суду ґрунтується на положеннях постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, за якою зроблено висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України, а саме: 78. Відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання, що виникло між фізичними особами резидентами. 79. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Велика Палата Верховного Суду вказала, що за частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У цій справі спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку договірного зобов`язання, в зв`язку з чим спір підлягає вирішенню судом. На момент розгляду справи судом платіж на виконання умов договору відповідач не здійснив. Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження). Тому, формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Таким чином, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, суд вважає, що стягнення з Споживчого товариства «Будова-Фінанс» на користь [PERSON] грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 15 464,97 доларів США, має бути здійснена на момент виконання рішення суду. Крім того, відповідно до пункту 5.2 Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1. цього Договору з боку Товариства більш ніж на 180 днів, з урахуванням п. 3.2.7 Договору, Товариство на письмову вимогу Пайовика, виплачує Пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання. Вказані положення Договору не місять будь-якої прив`язки до строку введення в експлуатацію будинку. Відповідач згідно з пунктом 4.2.1. Договору зобов`язаний був забезпечити будівництво Будинку в строк IV квартал 2023 року. Відтак, Споживче товариство «Будова Фінанс» прострочило виконання зобов`язання з 01.01.2024 року. Таким чином, відповідно до вказаних положень Договору, 180 день прострочення виконання зобов`язання - це 28.06.2024 року, а 181 днем прострочення є 29.06.2024 року. Отже, відповідно до вказаних положень Договору відповідач також повинен сплатити штраф за кожен день прострочення виконання зобов`язання починаючи з 29.06.2024 року станом на день виконання рішення суду по даній справі. Що стосується стягнення та розрахунку 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст .625 ЦК України). Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17.10.2011 року у справі 6-42цс11). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Також слід зазначити, що 31.05.2024 року [PERSON] звертався до Товариства з вимогою про повернення фактично внесених грошових коштів в повному обсязі, в строки, передбачені п. 3.1.5. Договору у зв`язку з невиконанням Товариством умов Договору. Однак, Товариство вказану вимогу проігнорувало, фактично фінансове зобов`язання не виконало протягом 20-ти банківських днів, як це передбачено п. 5.2. Договору. Крім того, з 01.04.2023 року більше не існує поняття «банківський день», оскільки відповідно до Наказу Національного Банку України система переказів функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022, що означає здійснювати міжбанківські платіжні операції можна в будь-який час та день. Відтак, позивач, посилаючись на те, що не можливо встановити коли Товариство отримало вказану вимогу, 20 днів з моменту направлення вимоги сплинули 20.06.2024 року, що і є датою початку періоду для нарахування 3 % річних, які розраховуються позивачем за наступною формулою: (Сума боргу) ? (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів) / (Кількість днів у році), де: Сума боргу\~ сума\~простроченого боргу; Процентна ставка\~(%)\~ проценти\~річних; Кількість днів\~ кількість\~днів прострочення\~зобов`язання; Кількість днів у році кількість днів у календарному році. Таким чином, відповідач також повинен сплатити 3% річних, враховуючи основну суму боргу - 460\~898,00 грн., починаючи з 20.06.2024 року та станом на день виконання рішення суду по даній справі. Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Однак, суд враховує п. 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, в якій вказано, що при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ, укладений 24.03.2021 року між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Фінанс»; стягнути з Споживчого товариства «Будова-Фінанс» з врахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16 заборгованість, яка складається з пайового внеску (Частки), сплаченого на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 2/141-БФ, укладеного 24.03.2021 року та курсової різниці, в розмірі еквівалентній 15\~464,97 доларам США (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири долари дев`яносто сім центів), виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США встановленого на інтернет сторінці за адресою: http://minfin.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на день виконання рішення суду по даній справі; штраф та 3 % річних за прострочення виконання зобов?язання, за кожен день прострочення виконання станом на день виконання рішення суду по даній справі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 5819,22 грн, з яких 5323,04 грн. оплата судового збору за майнову вимогу та 484,48 грн. оплата судового збору за заяву про забезпечення позову, що підтверджується квитанціями про сплату № 4838-0557-8159-8917 та № 3312-8424-8176-7298 від 14.02.2025 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позовні вимоги про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення внесеної (сплаченої) [PERSON] . Частки в гривні на загальну суму 460 898,00 грн. пайових внесків (частки) Споживче товариство «Будова Фінанс» визнає, то відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то Позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто, 2085,83 грн. та стягнути з відповідача Споживчого товариства «Будова Фінанс» на користь [PERSON] решту суми сплаченого судового збору у розмірі 3721,69 грн. Щодо стосується витрат на правничу допомогу. В обґрунтування розміру понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 36\~000,00 грн. до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025, Додаткової угоди № 1 від 07.01.2025 року, Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 17.02.2025 року та від 23.05.2025 року. Суд, оцінюючи вказані обставини, враховуючи клопотання про зменшення розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача, дійшов до наступних висновків. 06.01.2025 року між Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та [PERSON] укладено Договір про надання правничої допомоги № 003/2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надає Клієнту правничу допомогу, а саме: відповідно до п. 1.2. Адвокатське об`єднання здійснює представництво Клієнта у будь-яких органах державної влади, у тому числі, судах, у органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, з правом подачі та підписання від імені Клієнта відповідних документів, з питань, пов`язаних з підготовкою, поданням та розгляду судом позовної заяви про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення пайових внесків (частки). Згідно зі п. 2.1. цього Договору розмір гонорару за цим Договором встановлюється на підставі окремої додаткової угоди до Договору, що є його невід`ємною частиною. 07.01.2025 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої внесено зміни та доповнено Договір про надання правничої допомоги № 003/2025 від 06.01.2025 року наступними пунктами: «2.1. Розмір гонорару за цим Договором становить 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок). 2.2. Гонорар у розмірі, визначеному п. 2.1 Договору, сплачується повністю або частково на підставі виставлених Адвокатським об`єднанням рахунків. 2.3. При укладенні договору Клієнт вносить аванс у розмірі 20 000 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок). 2.4. Найменування та вартість послуг, які надаються Адвокатом за цим Договором, зазначені у Калькуляції згідно з Додатком № 1, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги на умовах, викладених цим Договором. 2.5. Після надання послуг Адвокатським об`єднанням складається та надається Клієнту Акт наданих послуг та рахунок-фактура у 2-х примірниках. Клієнт підписує Акт наданих послуг протягом п`яти календарних днів після його отримання. 2.6. Клієнт проводить розрахунки з Адвокатським об`єднанням у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі Акту наданих послуг та рахунку-фактури протягом 5 календарних днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами». На виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025 та Додаткової угоди від 07.01.2025 року № 1 до вказаного Договору, [PERSON] вніс гонорар у готівковій формі у сумі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок), що підтверджується Довідкою про отримання гонорару від 07.01.2025 року. 17.02.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 1 відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025 та Додаткової угоди від 07.01.2025 року № 1. Так, відповідно до вказаного Акту, Адвокатське об`єднання у період з 06.01.2025 року по 17.02.2025 року [PERSON] надані наступні послуги відповідною вартістю: 1) Підготовлено та подано адвокатський запит до СТ «БУДОВА ФІНАНС», БК «БУДОВА» (додаток до позовної заяви № 8, адвокатський запит від 07.01.2025 року за вих. № 006/2025) - послуга - 1 шт. - вартість послуги: 2000,00 грн., загальна вартість: 2000,00 грн.; 2) Підготовлено та подано вимогу до СТ «БУДОВА ФІНАНС» про розірвання договору (додаток до позовної заяви № 10, вимога від 23.01.2025 року) - послуга - 1 шт. - вартість послуги: 3000,00 грн., загальна вартість: 3000,00 грн.; 3) Зібрано докази для подання позову, підготовлено та подано позовну заяву, оплачено судовий збір (Вхідний номер реєстрації позовної заяви в суді (авт.): 9689/25-Вх) - послуга - 1 шт. - вартість послуги: 15 000,00 грн., загальна вартість: 15 000,00грн.; 4) Підготовлено та подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (Вхідний номер реєстрації заяви в суді (авт.): 9692/25-Вх) - послуга - 1 шт. - вартість послуги: 2000,00 грн., загальна вартість: 2000,00 грн. Крім того, вказаним Актом та Довідкою про отримання гонорару відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025 та Додаткової угоди від 07.01.2025 року № 1 Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню вартість наданих послуг у сумі 22 000,00 грн (двадцять дві тисячі гривень нуль копійок) відповідно до Договору, однак, 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок), з яких було сплачено Клієнтом як аванс 07.01.2025 року, що підтверджується Довідкою про отримання гонорару за Договором від 06.01.2025 року № 003/2025. Тобто [PERSON] було сплачено відповідно до Довідки про отримання гонорару від 17.02.2025 року 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок). 23.05.2025 року між сторонами підписано Акт наданих послуг № 2 відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025 та Додаткової угоди від 07.01.2025 року № 1. Відповідно до вказаного Акту, Адвокатське об`єднання у період з 17.02.2025 року по 23.05.2025 року [PERSON] надані наступні послуги відповідною вартістю: 1) Участь в судових засіданнях - послуга - 4 шт. - вартість послуги: 2000,00 грн, всього: 8000,00 грн (судові засідання: 21.02.2025 року о 11:00 год. (суддя Леонов О.С.), 18.03.2025 року о 13:00 год, 14.04.2025 року о 13:30 год., 20.05.2025 року о 10:50 год); 2) Виконання ухвали про вжиття заходів забезпечення - послуга - 1 шт. вартість послуги: 4000,00 грн, загальна вартість: 4000,00 грн (в матеріалах справи наявна відповідь приватного виконавця Матвійчук Н.Є. від 14.03.2025 року, вхідний номер реєстрації в суді (авт.): 15941/25-Вх, про виконання ухвали суду); 3) Підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу -послуга - 1 шт - вартість послуги: 2000,00 грн., загальна вартість: 2000,00 грн. Тобто [PERSON] було сплачено відповідно до Довідки про отримання гонорару від 23.05.2025 року 14 000,00 грн (чотирнадцять тисяч гривень нуль копійок). Таким чином, Адвокатським об`єднанням «БОНДАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі адвоката Грабвоської М.В. було надано [PERSON] по справі № 521/ 521/2473/25 послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 року № 003/2025, Додаткової угоди № 1 від 07.01.2025 року, Актів про надання послуг № 1 та № 2 від 17.02.2025 року та від 23.05.2025 року в загальній сумі на 36 000,00 грн. Суд, оцінюючи вказані обставини та враховуючи клопотання про зменшення розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача дійшов висновку про часткове стягнення судових витрат з відповідача зважаючи на наступне. Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із п. 3 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved