Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС»), в особі представника - адвоката Тараненко А.І., через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач)про стягнення заборгованості за кредитним договором.В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 414039668 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV55R5U. Відповідно до п.1.1., п.1.2. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 21500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 126 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Позивач зазначає, що відразу після вчинених дій відповідача, 07.07.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 21500,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". При цьому позивач вказує на те, що 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01; згодом (28.11.2019) ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон плюс" уклали додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, при цьому умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу викладено у новій редакції, проте дату його укладення залишено 28.11.2018. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 23.02.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ОнлайнФінанс" укладено договір факторингу №23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024. В подальшому 29.05.2025 ТОВ "ФК "ОнлайнФінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від «ФК «ОнлайнФінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28529,05 грн. У зв`язку із викладеним представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 414039668 від 07.07.2021 у розмірі 28529,05 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. 22.07.2025 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вважаючи доводи наведені у позовній заяві необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки первісний кредитор коштів у позику відповідачу не переказував. 30.07.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, вказавши, що первісним кредитором свої зобов`язання надати грошові кошти виконано в повному обсязі, та оскільки на підставі укладених договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача просить задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання учасники справи не прибули. Матеріали справи містять клопотання представника позивача, подане через систему «Електронний суд», про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких клопотань та заяви про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, згідно поданого відзиву відповідач просила слухати справу без її участі. Враховуючи зазначені обставини, суд здійснює розгляд у відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 23.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 26.09.2025. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 414039668, за яким кредитодавець - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 21500,00 грн на умовах зворотності, строковості, платності, строком на 126 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV55R5U. За умовами вказаного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі- «Дисконтна процентна ставка») (пункт 1.4. Договору). На умовах, викладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі-«Базова процентна ставка») (пункт 1.5 Договору). Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що в разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (пункт 1.6. Договору). Відповідно до п. 1.6.1. Договору за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 21932,68 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 43432,68 грн. Додатком №1 до Договору № 414039668 від 07.07.2021 сторони погодили графік розрахунків. Як вбачається з пункту 2. Договору, загальна вартість кредиту складає 33147,02 грн та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 11647,02 грн та суму (тіло) кредиту в розмірі 21500 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV55R5U. На виконання умов вказаного Кредитного договору 07.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано 21500,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , який було зазначено [PERSON] у заявці на отримання грошових коштів. Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк», яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 27.08.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 07.07.2021 на рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 21500,00 грн. При цьому повідомлено, що кошти зараховувалися не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банка відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправника, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж надійшов з призначенням «Переказ коштів згідно договору № 414039668 від 07.07.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , Безготівкове зарахування Moneyveo SFD VisaTransfe, Банк не може. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до довідки АТ «Комерційний банк «Глобус», яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 27.08.2025 та містить банківську таємницю, 07.07.2021 на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відкритий в АТ «Універсал Банк», здійснений переказ грошових коштів у сумі 21500,00 грн від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (код ЄДРПОУ 38569246) з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «КБ «ГЛОБУС». При цьому зазначено, що списання коштів, в тому числі 21500,00 грн на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )в АТ «Універсал Банк» здійснювалося згідно зведеного реєстру платежів у загальній сумі усіх платежів здійснених 07.07.2021 з рахунку [NUMBER] «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відкритому у АТ «Універсал Банк» на транзитний рахунок банку отримувача для подальшого зарахування коштів на карткові рахунки клієнтів. Оскільки переказ коштів здійснювався згідно зведеного реєстру платежів на загальну суму платежів в АТ «КБ «ГЛОБУС» немає можливості надати окреме платіжне доручення про переказ коштів з однією операцією щодо фактичного перерахунку грошових коштів на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Таким чином, судом встановлено, що при підписанні кредитного договору № 414039668 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сторонами було погоджено всі істотні умови договору. Суду надано докази переказу грошових коштів у розмірі 21500,00 грн на користь відповідача, вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свого обов`язку за кредитним договором № 414039668. Доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнт за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п.2.2). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п.4.1). Відповідно пункту 1.3 договору, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони). Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 згідно з п.8.2 було встановлено до 28.11.2019. 28.11.2019 додатковою угодою № 19 строк договору було продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом і фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу викладено у новій редакції, проте дата укладення його укладення залишено 28.11.2018. В подальшому додатковими угодами№ 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року внесено зміни до вказаного договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024, при цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 167 від 04.01.2022 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 28529,05 грн. Таким чином, відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги до боржника в повному обсязі перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором; строк якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року за договором факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 29.05.2025 ТОВ "ФК "ОнлайнФінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. ТОВ "ФК "ОнлайнФінанс" не здійснювало нарахувань за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №414039668 від 07.07.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 28529,05 грн. Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс», передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб. Копії договорів факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками, на підтвердження укладання таких договорів. З огляду на те, що договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який було пролонговано на підставі додаткових угод №19, №26, №27, №31, №32 до даного договору (строк договору пролонговано до 31 грудня 2024 року) на момент укладання кредитного договору (07.07.2021) був чинним, то відповідно до витягу з Реєстру права вимоги № 167 від 04.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача, яке в подальшому перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс», відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс» до позивача. Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс», від ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» до ТОВ «ФК Ейс». ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому законом порядку набуло права вимоги до відповідача, оскільки договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладені між фінансовими установами та позивачем договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №414039668 від 07.07.2021 загальна заборгованість відповідача становить 28529,05 грн, яка складається з: 16105,95 грн - заборгованість по тілу кредиту, 12423,10 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вказані розрахунки товариства відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано. З урахуванням конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору. Враховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, заяву про визнання позову, суд доходить висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп суду надано копії: договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 №29/05/25-01 та додаткової угоди від 30.05.2025 до нього, які було укладено між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 згідно договору №29/05/25-01 від 29.05.2025. Відповідно до п 3.3 договору про надання правової допомоги гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг за договором про надання правничої допомоги. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно умов п.3.4. вказаного договору, після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат та враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що має бути компенсований позивачу підлягає зменшенню до 3000 грн, оскільки зазначена справа є типовою для фінансової установи. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового в сумі 2422 грн 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved