Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, який обгрунтував наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] . Він, як спадкоємець, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, при оформленні спадкових прав, йому стало відомо про неможливість оформити спадкові права на земельну ділянку на території Саварської сільської ради, оскільки на нерухоме майно спадкодавця накладений арешт. На його заяву від 30.04.2025, представник відповідача надав відповідь про відсутність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна. Вказані обставини перешкоджають йому оформити спадщину після смерті матері, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду за захистом порушених спадкових прав. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив задовольнити вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) не з`явися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення від нього не надходило. Надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнає з наступних підстав. Так, перевіркою даних АСВП було встановлено, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2/357/2505/18 від 13.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Київського обласного центра зайнятості коштів за навчання в сумі 17\~800,00 грн та судового збору 2400,00 грн. Державним виконавцем Левченко М.А. 11.06.2019 було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ВП №59327025 та винесено постанову про арешт майна боржника, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису обтяження: 31946971). 06.12.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна знято не було, у зв`язку із відсутністю правових підстав. 23.03.2023 виконавчий документ повторно пред`явлено до виконання. 19.09.2023 державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того зазначає, що Білоцерківський ВДВС не є належним відповідачем у справі. В судове засідання представник третьої особи Київського обласного центру зайнятості не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти позовної заяви не має. Вислухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи, оцінив зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , матір`ю позивача у справі [PERSON] зазначена [PERSON] а.с.14. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в м.Біла Церква. а.с.13. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №900371 від 24.10.2008, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,9001 га, яка розташована Київська область, Богуславський район, Саварська сільська рада, для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів направо власності на землю та на право постійного користування землею за № 010803000244. а.с.15. Згідно інформації приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошка Л.А. від 24.04.2025 № 01-16/105, після смерті [PERSON] із заявою при прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] та її батько [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про принйття чи про відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалася. а.с.12. Згідно відповіді з Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) на ім`я позивача у справі [PERSON] від 27.05.2025 № 116461 - перевіркою даних АСВП було встановлено, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2/357/2505/18 від 13.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь Київського обласного центра зайнятості коштів за навчання в сумі 17\~800,00 грн та судового збору 2400,00 грн. Державним виконавцем Левченко М.А. 11.06.2019 було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ВП №59327025 та винесено постанову про арешт майна боржника, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису обтяження: 31946971). 06.12.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна знято не було, у зв`язку із відсутністю правових підстав. 23.03.2023 виконавчий документ повторно пред`явлено до виконання. 19.09.2023 державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для зняття арешту закріплені у ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». В інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд враховує, що наявність вказаного запису про арешт нерухомого майна, перешкоджає, зокрема, позивачу належним чином оформити свої спадкові права. Згідно вимог ч. 1\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 4 ЦПК України, за якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом; Статтею 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою та другою ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено\~статтею 1216 ЦК України\~та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 5\~ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про арешт майна спадкодавця, порушуються права позивача щодо належного оформлення спадкових прав, у зв`язку із чим його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме\~- шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Суд, крім того враховує, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в обтяженні вищезазначеного майна. Щодо доводів представника відповідача, про те, що відділ ДВС не є належним відповідачем у справі із посиланням на постанову ВП ВС від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, суд зазначає, що обставини даної справи не є релевантними обставинам справи № 905/386/18, тому висновок не підлягає застосуванню. На переконання суду Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) є належним відповідачем у справі, оскільки посадовою особою вказаного відділу було винесено постанову про арешт майна божника у виконавчому провадженні. На теперішній час виконавчі дії не проводяться, втретє виконавчий лист до виконання не пред`являвся, стягувач не заперечує проти зняття арешту. Крім того, суд враховує, що на тепершіній час заявні підстави для закінчення виконавчого провадження згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Оцінив надані позивачем докази, як кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що накладення арешту на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності доказів про те, що на даний час існує потреба в обтяженні вищезазначеного майна, обмежує права позивача як спадкоємця, позбавляє можливості повною мірою розпорядитися своїми правами та, за встановлених обставин, таке обтяження може бути зняте виключно на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved