Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

У липні\~ \~2025\~ року\~представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~-\~ Грибанов\~Д.В.\~ \~ \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7964533 у розмірі 29749,68 грн., за договором позики №7771649 в розмірі 8760,00грн., а всього у загальному розмірі 38 509,68 грн. та судові витрати. В обґрунтування\~вимог зазначив,\~що \~ 06.06.2024\~між ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~та [PERSON] \~ \~ \~укладено \~кредитний договір\~ №7964533,\~відповідно до\~умов якого\~ [PERSON] \~отримано кредит,\~який останній\~не повернув.\~28.03.2025\~між ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~ та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено\~договір факторингу\~№28032025,\~ відповідно\~до якого\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» \~передало ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги.\~ Відповідно\~до реєстру\~боржників №1\~від 28.03.2025\~до договору\~факторингу №28032025,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача у\~сумі 29749,68\~грн,\~з яких:\~ 8874,88\~ грн\~-\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу,\~15\~ 774,80\~грн \~заборгованість за\~ відсотками,\~ 5100\~ -\~ заборгованість\~за пенею,\~штрафами.\~З моменту\~отримання права вимоги позивачем не нараховувались штрафні санкції. Окрім того, 31.07.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №7771649, відповідно до умов якого [PERSON] отримано кредит, який останній не повернув. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру боржників №9 від 11.12.2024 до договору факторингу №11-01/2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 8760,00грн, з яких 3000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2850,00 грн заборгованість за відсотками, 2910, 00 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість за договорами та судові витрати. Ухвалою суду від 31.07.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 7964533 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалось надати позичальнику кредит у розмірі 10 200,00 грн строком на 360 днів, за яким нараховується 1,50 % - стандартна процентна ставка. Кошти кредиту надаються шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. Договір [PERSON] підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, [PERSON] , за допомогою електронного підпису, підписано додаток №1 до договору кредиту та паспорт споживчого кредиту /а.с.7-16 , 18/. Між ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~ та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 28.03.2025 укладено договір факторингу №28032025, яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або настане у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до\~акту прийому\~-\~передачі реєстру\~боржників від\~28.03.2025\~ за\~договором факторингу\~№28032025\~ ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №28032025 від 28.03.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З витягу реєстру боржників №1 від 28.03.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором № 7964533 у загальній сумі заборгованості 29 749,68 грн. до [PERSON] . Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 7964533 від 06.06.2024 у сумі 29749,68 грн, з яких: 8874,88 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15 774,80 грн заборгованість за відсотками, 5100 - заборгованість за пенею, штрафами. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7964533 від 06.06.2024. Крім того, 31.07.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №7771649, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язалось надати позичальнику кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 80 днів, за яким нараховується 1,50 % - базова процентна ставка. Кошти кредиту надаються шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. Договір [PERSON] підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, [PERSON] , за допомогою електронного підпису, підписано додаток №1 до договору кредиту та паспорт позики /а.с.34-44/. Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 11.01.2024 укладено договір факторингу №11-01/2024, яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або настане у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників №9 за договором факторингу №11-01/2024 від 11.12.2024 ТОВ «МАНІФОЮ» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників №9, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №11-01/2024 від 11.12.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З витягу реєстру боржників від 11.12.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за договором позики №7771649 у загальній сумі заборгованості 8760,00 грн. до [PERSON] . Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за договором позики №7771649 у сумі 8760,00грн, з яких 3000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2850,00 грн заборгованість за відсотками, 2910, 00 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №7771649 від 31.07.2025. Відповідно до ч. 1\~ст.638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1,3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до вимог статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК України\~доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18). Відповідно до частини 1\~статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до\~законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Частиною 3\~статті 13 Закону України «Про електронну комерцію»\~продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано копії договору \~№7964533 про надання споживчого кредиту від 06.06.2024, договору позики №7771649 від 31.07.2024, копії договорів факторингу, витяги з Реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості. Зазначені розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.04.2025, відображає зарахування коштів 06.06.2024 у розмірі 10 200, 00 грн. на маску карту [NUMBER] , проте підтвердження належності такої картки відповідачу суду не надано. Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу грошових коштів за договором №7964533 про надання споживчого кредиту від 06.06.2024, договором позики №7771649 від 31.07.2024, суду не надано. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів у позику відповідачу на його рахунок, а також фактичного користування відповідачем коштами, та неналежністю наданих ним розрахунків як доказу заборгованості, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed