Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] , яка подана в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , та у якій просить: -зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 5610700000:01:009:0513, шляхом перенесення (демонтажу) забору з металевої сітки зі стовпами, тимчасових споруд та усіх конструктивних елементів, виробів та конструкцій, об`єктів та тимчасових споруд (знаходження яких буде встановлено згідно судової експертизи), зведених та розміщених [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] кадастровий номер 5610700000:01:009:0513; -стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. за вчинення перешкод у користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 5610700000:01:009:0513. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка за кадастровим номером: 5610700000:01:009:0513 площею 0.1 га, яка розташована у [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , є співвласниками сусіднього будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, земельна ділянка, площею, 0,1 га, яка знаходиться під будинковолодінням відповідачів, була придбана 23.04.2008 року [PERSON] 10.01.2009 року вказана була зареєстрована у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером: 5610700000:01:011:0041. У 2022 році при підготовці належної [PERSON] земельної ділянки для виконання будівельних робіт, було встановлено, що частина його земельної ділянки площею 333.76 кв.м. самовільно використовується власниками сусіднього будинковолодіння - [PERSON] та [PERSON] . На неодноразові звернення [PERSON] до відповідачів усунути у добровільному порядку перешкоди у користуванні земельною ділянкою 5610700000:01:009:0513 вони не реагують. У листопаді 2022 році [PERSON] змушений був звертатися за розв`язанням земельного спору до Вараської міської ради. 18 листопада 2022 року Виконавчий комітет Вараської міської ради прийняв рішення «Про розгляд земельного спору між громадянами [PERSON] та [PERSON] », відповідно до якого, [PERSON] рекомендовано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що перебуває у власності [PERSON] , шляхом звільнення, у строк до 01.12.2022 року, самовільно зайнятих земель. Окрім того, 13 вересня 2023 року офіцером громади Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Полюховичем В.М. складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП. Згідно з яким, [PERSON] 01 вересня 2023 року о 16 год. 39 хв. звів паркан на земельній ділянці [PERSON] кадастровий № 561070000001:009:0513, порушивши рішення Вараської міської ради від 23 лютого 2022 року № 1371, чим вчинив самоправство, тобто самовільно всупереч встановленому законом порядку здійснення свого чи гаданого права. 13 лютого 2023 року Адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Вараської міської ради за результатами розгляду матеріалів, винесла постанову у справі № 30/09-23 про визнання винним [PERSON] у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпПП. Попри надані відповідачам рекомендації Виконавчого комітету Вараської міської ради та попри притягнення до адміністративної відповідальності за самоуправство, відповідачі і надалі продовжують чинити перешкоди для позивача. Відповідачі своїми діями, які полягають у самовільному зайнятті частини земельної ділянки позивача за кадастровим номером 5610700000:01:009:0513 завдали [PERSON] душевних страждань та хвилювань унаслідок порушення його прав власника земельної ділянки та необхідності вирішення суперечок щодо межі землекористування протягом досить тривалого часу (з листопада 2023 року). Позивач позбавлений реалізації гарантованого абсолютного права на використання своєї земельної ділянки за цільовим призначенням у повному обсязі. Позивач вже понад 1.5 роки внаслідок вчинення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою не може розпочати на ній будівельні роботи по зведенню омріяного його сім?єю будинку. Окрім того, це споглядається особливо цинічно в очах [PERSON] , який є учасником бойових дій та який станом на сьогодні боронить усю землю України від російської агресії, ризикуючи своїм життям, він змушений «воювати» у тилу у себе вдома за належну йому земельну ділянку з сусідами. Розуміння цієї ситуації ще більше пригнічує стан [PERSON] , який постійно знаходиться у емоційному напруженні із-за дій відповідачів. А тому позивач заявляє також позовну вимогу про стягнення з відповідачів на його користь 50 000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача Кузьменюк-Волошина Н.М. позовні вимоги підтримала повністю, у поясненнях послалась на обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Вараської міської ради Процун О.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явились. [PERSON] про причини неявки не повідомила. [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Суд, на підставі ст. 223 ЦПК України ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.06.2022 (а.с. 14 т.1) підтверджується, що земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер 5610700000:01:009:0513 належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] . 10.11.2022 позивач [PERSON] звернувся до міського голови із заявою про вирішення земельного спору, який виник і триває із [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією зазначеної заяви (а.с. 18 т.1). Рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради від 18.11.2022 № 407-РВ-22, вирішено: 1.Рекомендувати громадянці [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що перебуває у власності [PERSON] , шляхом звільнення, у строк до 01.12.2022 року, самовільно зайнятих земель, а саме частини земельної ділянки, що перебуває у приватній власності громадянина [PERSON] та земель запасу житлової та громадської забудови (земель загального користування); 2.Попередити громадянку [PERSON] про адміністративну відповідальність згідно статей 53-1 та 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за фактами самовільного зайняття земельної ділянки та знищення межових знаків, пошкодження або знищення геодезичних пунктів і мереж. Зі змісту копії протоколу № 4100-КО-02-ПТ-03-22 від 16.11.2022 вбачається, що Комісія з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства на території Вараської міської територіальної громади дійшла висновків, аналогічних за змістом до рішення Виконавчого комітету Вараської міської ради від 18.11.2022 № 407-РВ-22. Крім того, постановою Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Вараської міської ради від 13.02.2024 (а.с. 23-28 т.1), позивача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП та закрите провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] визнаний винний у тому, що 01.09.2023 о 16 год 39 хв звів паркан на земельній ділянці [PERSON] , кадастровий номер 561070000001:009:0513, порушивши рекомендації рішення Вараської міської ради від 23.02.2022 № 1371, чим вчинив самоуправство, тобто самовільно, всупереч встановленому законом порядку, здійснив дійсне чи гадане право, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.06.2024 у справі № 565/462/24 (а.с. 116-117 т.2), яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 (а.с. 118-120 т.2), відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вараської міської ради про скасування постанови № 30/09-23 від 13.02.2024 та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, з аналізу копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2008 (а.с. 29 т.1), копії витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.02.2024 (а.с. 30-34 т.1), копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.11.2010 № 265 (а.с. 36 т.1), інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 12.02.2024 (а.с. 38-39 т.1), копії витягу з інвентаризаційної справи № 07254, вбачається, що власниками будинку [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , при цьому у власності останньої знаходиться земельна ділянка за цією ж адресою, площею 0,1 га, з кадастровим номером 5610700000:01:011:0041. Згідно із схемою розміщення земельних ділянок (а.с. 16 т.1), земельна ділянка позивача [PERSON] та земельна ділянка [PERSON] за відомостями, які внесені до державного земельного кадастру межують. Проте висновком експерта від 07.05.2025 підтверджується, що площа земельнорї ділянки за кадастровим номером 561070000001:009:0513, яка перебуває у фактичному користуванні власників земельної ділянки за кадастровим номером 5610700000:01:011:0041 становить 334,6 кв.м., а також те, що в межах фактичного користування земельної ділянки за кадастровим номером 561070000001:009:0513 власниками земельної ділянки за кадастровим номером 5610700000:01:011:0041 розташовані такі будівлі та споруди: курник, огорожа курника, навіс, підпірна стінка, огорожа по межі фактичного користування земельної ділянки. Сукупність встановлених обставин дає підстави суду для висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самовільно зайняли земельну ділянку позивача [PERSON] за кадастровим номером 561070000001:009:0513, загальною площею 334,6 кв.м., розташувавши на ній курник, огорожу курника, навіс, підпірну стінку, огорожу по межі фактичного користування земельної ділянки. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у ч.1 ст. 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням зазначених вище положень законодавства, суд доходить висновку про наявність підстав зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 5610700000:01:009:0513, шляхом перенесення (демонтажу) курника, огорожі курника, навісу, підпірної стінки, огорожі по межі фактичного користування земельної ділянки, визначених експертом у висновку експерта № 250409/2_ФМ від 07.05.2025. Вирішуючи вимогу щодо стягнення моральної шкоди із відповідачів суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження N? 14-714цс19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». Судом встановлено, що відповідачі своїми діями, які полягають у самовільному зайнятті частини земельної ділянки позивача за кадастровим номером 5610700000:01:009:0513 порушили право позивача [PERSON] на користування частиною своєї земельної ділянки, площею 334,6 кв.м. Внаслідок неправомірних і винних дій відповідачів, позивач переніс душевні хвилювання, змушений був змінювати звичайний спосіб життя, додатково докладати зусиль для організації свого життя, звертатися до державних органів та суду для захисту та відновлення своїх порушених прав, а тому суд доходить висновку, що позивачу [PERSON] діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] завдана\~моральна шкода. За вимогами ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обставини справи, а саме, що позивач був позбавлений права користування лише частиною своєї ділянки, площею 334,6 кв.м., внаслідок розміщення відповідачами п`яти об`єктів, відсутність можливості користуватись частиною земельної ділянки з листопада 2023 року, зусилля, які позивач змушений був докласти для відновлення своїх законних прав, а саме звернення до Виконавчого комітету Вараської міської ради та суду, глибину душевних страждань, та з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що позивач не міг розпочати будівельні роботи на земельній ділянці, оскільки до суду не подано доказів на підтвердження обставин планування таких робіт, а також того, що такі роботи мали проводитись саме на частині земельної ділянки, яка була самовільно зайнята відповідачами. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовної немайнової вимоги у повному обсязі та часткове задоволення майнової вимоги, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача частини сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1\~332,32 грн (1\~211,20 грн (сплачений судовий збір за немайнову вимогу) + 121,12 грн (частина сплаченого судового збору за майнову вимогу пропорційно до розміру задоволеної вимоги 10%)). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed