Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) через свого представника адвоката Ніколаєву Галину Григорівну (далі представник позивача Ніколаєва Г.Г.) за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 145000,00 грн. Ухвалою від 11.06.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву, постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 25.06.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Павленко О.В. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не визнала позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні. Відзив мотивовано тим, що позивачем помилково пораховано розмір пені, не враховано те, що до відповідача було застосовано заходи спонукання щодо сплати аліментів, що є підставою для зменшення пені, а також акцентується увага суду на тому, вини відповідача в утворенні заборгованості немає, оскільки він втратив роботу через збройну агресію, немає достатньо грошей для сплати аліментів, оскільки такі йому необхідні для сплати власної життєдіяльності. Також просить врахувати психологічний стан відповідача, а також те, що заборгованість за аліментами на день розгляду справи в суді відсутня, оскільки у травні 2025 року відповідач погасив борг за аліментами у повному обсязі. 22.07.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Ніколаєвої Г.Г. до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення, в яких вона наголосила, що посилання відповідача на те, що загальна пеня не може перевищувати 137\~053,61 грн, є хибним тлумаченням норм, оскільки вказана сума це сукупна заборгованість станом на певну дату, але вона не є обмеженням загального розміру пені за весь період прострочення. Крім того, посилання [PERSON] на втрату роботи, економічну нестабільність через війну та складне матеріальне становище не можуть бути виправданням для тривалої несплати аліментів. Ключовим аспектом у цій справі є те, що факт погашення заборгованості станом на травень 2025 не скасовує самого факту тривалої несплати аліментів протягом трьох років. Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Від позивача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи у суді відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 31.07.2015, сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Згідно заочного рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено із « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до заочного рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2022 вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 5\~000,00 грн щомісячно, починаючи з 20 грудня 2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.2022 виправлено описку в резолютивній частині рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2022 шляхом доповнення резолютивної частини рішення після шостого абзацу наступним абзацом такого змісту: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів за період з 24.07.2020р. по грудень 2021 року включно у розмірі 86290 гривень 00 коп.». На виконанні у Борзнянському відділі державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №69986823 від 05.10.2022 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Позивач отримала виконавчий лист по справі та подала його до виконавчої служби за місцем проживання боржника, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Відповідач був проінформований про існування виконавчого провадження та необхідність сплачувати аліменти, проте аліменти сплачував не регулярно. На підставі виконавчого листа, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 12.07.2022 р. у справі № 676/7533/21, 04.10.2022 Борзнянським відділом державної виконавчої служби (ВДВС) Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. У ході примусового виконання державним виконавцем було вжито низку заходів. Згідно з розрахунком, складеним Борзнянським ВДВС Східного МРУ МЮ, станом на 16.05.2025 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 137 053,61 грн (сто тридцять сім тисяч п`ятдесят три гривні 61 копійка). Станом на день розгляду справи у суді боргу за аліментами немає у зв`язку з його сплатою відповідачем у повному обсязі. Вказані обставини сторонами не оскаржуються. Фактично у цій справі перед судом поставлені такі питання: чи є добровільна сплата боргу за аліментами підставою для несплати пені за період, коли був наявний такий борг? Якщо так, то у якій сумі. Оцінити матеріальний стан відповідача як підставу для відмови у позові чи зменшення суми неустойки. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з\~ч.\~1\~та 2\~ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України у\~разі виникнення\~заборгованості з\~вини особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 р. у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 р. у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 р. у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 р. у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 р. у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У цій справі позивач наполягає на сумі пені в розмірі 978500,00 грн., натомість відповідач уважає, що такий розмір має бути у розмірі 872208,36 грн. Однак, на думку суду, такий спір між сторонами позбавлений логічного та правового значення, оскільки ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України імперативно встановлює обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. У цій справі безсумнівно встановлено, що станом на 16.05.2025 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 137053,61 грн. (а.с. 24). Саме у такій сумі й буде обмеження суми щодо сплати пені. Також,\~ураховуючи питання,\~які підняті\~сторонами у\~цій справі,\~доцільно звернутися\~до постанови\~Верховного Суду\~від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21. У цій справі ВС вирішував такі правові питання: як враховуються часткові платежі (частковий платіж) за наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди (попередній період); як розуміти формулювання у нормі права «не більше 100 відсотків заборгованості». Так, ВС виснував, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У СК України не передбачено, як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням, тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме ст. 534 ЦК України. Отже,\~при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Якщо, застосовуючи формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», яке міститься в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто тією, яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період, коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що\~потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то\~формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується.\~У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Відповідаючи на питання чи є добровільна сплата боргу за аліментами підставою для несплати пені за період, коли був наявний такий борг суд виходить з такого. У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №711/679/21 прийшов до висновку що сам факт погашення заборгованості після настання прострочення не звільняє платника аліментів від відповідальності у вигляді пені та одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Таким чином, відповідальність за порушення строків сплати аліментів виникає незалежно від того, чи була пізніше погашена сама заборгованість. Як правильно зазначено представником позивача, пеня - це не відшкодування за наявність боргу на момент звернення до суду, а форма відповідальності за минуле порушення обов`язку. Підсумовуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~цій справі\~позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Повертаючись до\~обставин цієї\~справи,\~суд також\~уважає слушними\~доводи представника\~відповідача,\~що суд\~має врахувати\~вимоги ст.\~196\~СК -\~у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". З матеріалів справи убачається, що постановою начальника відділу Борзнянського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Сх МРУ МЮ від 14.03.2025 року в межах виконавчого провадження № 69986823 було накладено штраф на користь [PERSON] в розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 43 368, грн (а.с. 52). Таким чином, розмір пені у цій справі становить: 137 053,61 грн. 43 368,36 грн. = 93 685,25 грн. Що стосується питання матеріального стану відповідача, як підстави для зменшення розміри пені чи звільнення від її сплати. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 липня 2020 року в справі № 362/4462/16 та від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21. Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України. Як зазначено представником відповідача, втрата роботи через збройну агресію, відсутність стабільного доходу, необхідність забезпечення власної життєдіяльності, скрутний матеріальний та психологічний стан відповідача спростовує вину [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Але суд з таким не погоджується. Так, збройна агресія триває вже досить тривалий час, протягом якого відповідач не намагався влаштуватися на роботу, оскільки доказів такого суду не надано. Відсутність стабільного доходу та необхідність забезпечення власної життєдіяльності не можуть виключати сплату аліментів, оскільки дитина також має право на забезпечення життєдіяльності, тим більше, яка в силу свого розвитку та віку самостійно не може себе забезпечити взагалі. Жодних даних про психологічний стан відповідача суду не надано. Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейним кодексом України (ст. 180 та 181) встановлено, що обов`язок утримувати дитину є безумовним і покладається на батьків незалежно від їх життєвих обставин. Цей обов`язок має пріоритет перед іншими витратами, що неодноразово підкреслюється у правових позиціях Верховного Суду, зокрема у постанові від 10.11.2021 у справі №127/21593/18. Також, суд розділяє доводи представника позивача про те, що за наявності дійсного скрутного матеріального становища відповідач не вжив жодних заходів для правового врегулювання своєї ситуації: не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, не подавав заяву про відстрочку чи розстрочку їх сплати. Фактично, усі доводи, наведені представником відповідача у цій справі, є припущенням або тим фактом, який не підтверджено жодними доказами, в силу чого, суд позбавлений об`єктивно оцінити такі доводи. Відповідач є нормальною здоровою людиною працездатного віку, що дозволяє йому вирішити питання з працевлаштуванням та забезпеченням себе та своєї дитини. Одночасно, з відкрити джерел убачається, що між сторонами даної справи вже досить тривалий час наявні різні судові процеси у яких відповідача представляє професійний адвокат представник адвокатського об`єднання «Торбєєв та партнери» адвокат Павленко О.В. Згідно наданого договору такі послуги є оплатними та орієнтовані на рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 року. У відповідності до даних рекомендацій розмір гонорару за годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на сьогодні це 1514 грн. Тобто, можна припустити, що відповідач у цій справі витрачає на правову допомогу набагато більше ніж щомісячний платіж за аліментними зобов`язаннями. При цьому суд розуміє, що кожен має право на правову допомогу, що є невід`ємним правом та закріплено Конституцією, однак оцінює це у контексті з міжнародними договорами. Основним міжнародним документом, який закріплює обов`язок батьків піклуватися про своїх дітей, є\~Конвенція ООН про права дитини\~1989 року, яка проголошує право дитини на турботу батьків та їхній обов`язок забезпечувати найкращі інтереси дитини. Цей документ є фундаментом міжнародного захисту прав дітей, підкреслюючи, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага має надаватися їхнім найкращим інтересам.\~ Вказаний довід суд також оцінює й позиції того, що відповідач переконує суд, що має скрутний стан та не мав можливості певний період часу сплачувати аліменти, натомість, в цей же час оплачував послуги адвоката, що для суду, є опосередкованим доводом про те, що відповідач намагається ввести суд в оману. Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення розміру неустойки. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем аліментних зобов`язань, так само як і докази відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 787,28 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial