Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача. 03 червня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра з надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сахова Марина Андріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У поданому позові позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , на 29/50 частин будинку [ADDRESS] , житловою площею 77,4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 29/50 частин будинку [ADDRESS] , житловою площею 77,4 кв.м. Після відкриття спадщини у 2020 році позивач своєчасно, у встановлений законом строк, подав до приватного нотаріуса ММНО Донецької області Ласточкиної С.В. заяву про прийняття спадщини після смерті матері, де 07 березня 2020 року було заведено спадкову справу. Але, через початок військових дій у м. Маріуполі спадкову справу завершити не встиг, та в подальшому звернувся до приватного нотаріуса КМНО Сахової М.А. із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус КМНО Сахова М.А. надала письмову відповідь № 136/02-31 від 04 червня 2024 року, що у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлої спадкове майно завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 04 червня 2025 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою суду від 03 липня 2025 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та вирішувати справу за наявними матеріалами. Третя особа приватний нотаріус КМНО Сахова М.А. надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність на розсуд суду. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 75511134 від 22 січня 2024 року. Також встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також встановлено, що померлій [PERSON] на момент смерті належало 29/50 частин будинку [ADDRESS] , житловою площею 77,4 кв.м., що підтверджується копією договору дарування частини домоволодіння від 14 липня 2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 липня 2016 року № 63496235. Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від № 75511134 від 22 січня 2024 року, 07 березня 2020 року приватним нотаріусом ММНО Ласточкіною С.В. було заведено спадкову справу № 4/2024 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Як вбачається із позовної заяви отримати свідоцтво про право на спадкове майно позивач не встиг, через початок військових дій у м. Маріуполі спадкову справу завершити не встиг, та в подальшому звернувся до приватного нотаріуса КМНО Сахової М.А. із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус КМНО Сахова М.А. надала письмову відповідь № 136/02-31 від 04 червня 2024 року, що у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлої спадкове майно завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину неможливо Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст.1258.\~ЦК України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5ст.1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.\~1296ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У відповідності до ч. 5 ст.\~1268ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30 листопада 2022 року №280 було внесено зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року. Так, зокрема, до вказаного переліку належить Маріупольська міська територіальна громада. У зв`язку із проведенням бойових дій на території м. Маріуполь, припиненням діяльності нотаріуса по Маріупольському районному нотаріальному округу, нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, час подання заяв, претензій кредиторів, інше лише за даними зі спадкового реєстру. Враховуючи наведене та той факт, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.\~8\~Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст.\~15\~ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст.\~16\~цього ж\~кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст.\~392\~ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за законом, але в зв`язку з тимчасовою окупацією м. Маріуполь, Донецької області та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, він позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Згідно ч.1,3\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved