Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 місяців з відповідними тимчасовими обмеженнями, а саме: заборонити [PERSON] перебувати за колишнім місцем спільного проживання з постраждалою особою, а саме в будинку [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі, [PERSON] принижував її, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою також і в присутності неповнолітніх дітей. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року шлюб між ними було розірвано. Однак, [PERSON] періодично навідується до неї та вчиняє відносно неї домашнє насильство. Заявниця зазначає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, і щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства, щодо [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з зазначеною заявою. В судове засідання\~ заявник не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на\~ вимогах\~ наполягає. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч . 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 січня 2019 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №5 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 лютого 2014 року виконавчим комітетом Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 січня 2019 року\~ Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 листопада 2020 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 листопада 2022 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/614/24 від 27 травня 2024 року шлюб, зареєстрований 29 січня 2019 року між\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №5 розірвано. В результаті вчинення по відношенню до заявниці [PERSON] домашнього насильства, вона викликала поліцію, і внаслідок чого [PERSON] неодноразово притягували до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП,\~ а саме: постановою Тарутинського районного суду Одеської області №514/1931/24 від 10 грудня 2024 року, згідно якої 11.09.2024 року біля 03 год. 00 хв. гр. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання, вчинив домашнє психологічне та фізичне насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме висловлювався нецензурною лайкою, намагався побити її; постановою Тарутинського районного суду Одеської області №514/836/25 від 18 червня 2025 року, згідно якої 09 червня 2025 року близько 22 години 10\~ хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання вчинив сварку, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини [PERSON] та погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, в присутності неповнолітніх дітей; постановою Тарутинського районного суду Одеської області №514/1275/25 від 10 вересня 2025\~ року, згідно якої 29.08.2025 року о 17 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме умисні дії, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та фізичною розправою відносно своєї колишньої дружини, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю в присутності неповнолітніх дітей. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 2, 7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін. Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно із ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…». У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…». У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. Враховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, котра потребує захисту у порядку,\~ передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] на достатній на переконання суду шести місячний строк із покладенням на нього обов`язків, які пропонуються заявницею. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Враховуючи вищевказане та на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.5, 12, 76-83, 259, 263-265, 293, 350 -1 - 350 -8, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved