Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У червні\~ 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] \~\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] \~\~\~ укладено Договір № 3933837 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] \~ зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2 Договору, тип кредиту кредит, сума кредиту складає 4 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів, з 28.08.2023 по 22.08.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] \~\~ виконало та надало їй кредит\~ в сумі 4 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Кредитний договір\~ укладено сторонами\~ в електронному вигляді\~ з використанням електронного підпису. Згідно з п. 3.1 Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 1.4.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,0 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Пунктом 1.4.2\~ Договору\~ передбачено\~ знижену процентну ставку, яка становить\~ 0,01% в день. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 3933837 від 28.08.2023 у період з 28.08.2023 по 24.05.2024 включно, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 19 210,26 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 11,6 грн. Часткова оплата\~\~ відповідачем процентів\~ за користування кредитом є підтвердженням\~ волевиявлення відповідача\~ на добровільне\~\~ виконання умов\~ Договору, серед іншого,\~ зазначених п. 4.2 та п. 5.4.1\~ Договору. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 3933837 від 28.08.2023,\~ загальна сума заборгованості склала 23 198,65 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 3 999,99 грн, заборгованості за процентами 19 198,66 грн. За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 28.08.2023 по 24.05.2024 (дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 19 198,66 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року № 24/05/2024, строк дії Договору № 3933837 від 28.08.2023\~ не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.05.2024 по 22.08.2024 (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 7 200,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3 Договору № 3933837 від 28.08.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 26 398,66 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 19 198,66 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у сумі 7 200,00 грн). Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 3933837 від 28.08.2023 загальною сумою 30 398,65 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 3 999,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 19 198,66 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 90 календарних днів -7 200,00 грн. 25.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] \~ укладено Договір № 7104910 про надання споживчого кредиту. Згідно умов\~ Кредитного договору, сума кредиту складає 3 000,00 грн (п. 1.3 Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.\~ Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (19.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до нього. Відповідно до реквізитів Договору № 7104910 від 25.09.2023, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А 2759». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем\~ за Кредитним договором\~ виконало та надало\~ за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну\~ ліцензію, кредит в сумі 3 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних\~ коштів кредиту на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Укладаючи Кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів\~ на таких умовах: стандартна\~ процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. Знижена процентна\~ ставка\~ 0,498%. У період з 25.09.2023 по 25.07.2024\~ відповідачем\~ здійснено оплати\~ на рахунок\~ первісного кредитора\~ в розмірі 2 477,55 грн, які\~ спрямовані на оплату\~ тіла кредиту\~ в розмірі 0,00 грн та\~ оплату процентів\~ за користування\~ грошовими коштами\~\~ у розмірі 2 477,55 грн.\~\~ Позивачем нараховано проценти\~ за 57 календарних днів\~ (25.07.2024-19.09.2024)\~ та в\~ межах строку\~ договору\~\~ в сумі 3 402,90 грн. 25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 7104910 від 25.09.2023. Заборгованість\~ за кредитним договором\~ відповідача склала 8 253,60 грн, з яких : 3 000,00 грн сума кредиту; 5 253,60 грн -\~ сума процентів за користування кредитом Станом\~ на дату звернення\~ до суду заборгованість\~ відповідача\~ по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 11 656,50 грн, з\~ яких: 3 000,00 грн тіло кредиту;\~ 5 253,60 грн нараховані проценти; 3 402,90 грн -\~ нараховані проценти за 57 календарних днів. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 7104910 від 25.09.2023 загальною сумою 11 656,50 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 3 000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 5 253,60 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 57 календарних днів\~ - 3 402,90 грн. Просили\~ стягнути з відповідача\~ [PERSON] на\~ користь\~\~ Товариства\~ з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»\~\~ суму заборгованості, яка виникла на підставі Договору факторингу № 24.05/2024 в розмірі 30 398,65 грн,\~ суму заборгованості, яка виникла на підставі Договору факторингу № 27.05/24-Ф в розмірі 11 656,50 грн,\~ сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн\~ (том 1 а.с. 1-37). Одночасно з позовною заявою ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було подано клопотання про витребування\~ у АТ «Райффайзен Банк»\~ доказів\~\~ по справі\~\~ (том 1 а.с 39-41). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 (том 2 а.с. 19), головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1475509 від 13.06.2025, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді щодо визначення підсудності, [PERSON] , [INFO] ,\~ зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.12.1980 (том 2 а.с. 24). З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 13 червня\~ 2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судове засідання\~ на 08 липня\~\~ 2025 року та витребувано\~\~ в АТ «Райффайзен Банк»\~ запитувану\~ інформацію ( том\~ 2\~ а.с. 26-28). 01 липня 2025 року за вх. № 36954 судом від відповідача\~ [PERSON] отримано відзив на позовну заяву (том 2 а.с. 33-49 ), в якому остання просила задовольнити позов частково, а саме стягнути з\~ неї\~ на користь позивача заборгованість\~ за Кредитним договором № 7104910 від 25.09.2023\~ в розмірі 7 342,95 грн; заборгованість\~ за Кредитним договором\~ № 3933837\~ від 28.08.2023 в розмірі 30 398,65 грн;\~ розподілити витрати\~ по сплаті судового збору між сторонами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК\~ України; у частині\~ стягнення витрат\~ на\~ правничу допомогу\~ відмовити. Відзив обґрунтований тим, що\~ відповідач вважає, що\~ стягненню\~ підлягає\~ заборгованість\~\~ за Кредитним договором №3933837 від 28.08.2023 року у сумі 30398,65 грн, де тіло кредиту - 3999,99 грн та відсотки у розмірі 26398 грн, та сума заборгованості за кредитним договором №7104910 від 25.09.2023 року\~ у розмірі\~ 5899,00 грн, де тіло кредиту - 3000 грн та відсотки у розмірі 2,899 грн.При проведенні обрахунку процентів за Кредитним договором №7104910 від 25.09.2023 року позивач просить стягнути з неї проценти за кори¬стування кредитними коштами в розмірі 11656,50 грн, однак не надав жодних належних і допустимих доказів щодо підстав та способу нарахування заборгованості за відсотками у пред`явленому розмірі. У відповідності до умов Договору №7104910 від 25.09.2023 року процент¬на ставка 0,498% в день застосовується у випадку, якщо позичальник до 25.10.2023 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, ви¬значеного в Графіку платежів абоздійснить часткове дострокове повернення кредиту. У межах пільгового періоду (строку застосування зниженої процентної ставки) нею здійснено платіж у рахунок кредиту на суму 2477,55 грн. Однак, первісним кредитором протиправно не було враховано цей платіж як сплату тіла кредиту. Враховуючи, що нею\~ сплачено 2477,55 грн в рахунок кредиту за договором №7104910 від 25.09.2023 року, то сума заборгованості станом на дату подання позову має бути обчислена наступним чином: 3000 (тіло кредиту) * 0,498% = 14,94 * 30 днів (пільговий період) = 448, 20 грн;2477,55 (сума платежу) - 448, 20 (проценти) = 2029,35 грн; 3000,00 грн - 2029,35 - 970, 65 грн - залишок заборгованості; 360 днів (строк кредитування) - 30 (пільговий період) = 330; 970,65 * 1,99% = 19,31 * 330 = 6372, 30 грн.Отже, загальний розмір заборгованості, який нею\~ визнається\~ та є достовірним і обґрунтованим згідно з умовами Договору, на які вона по¬годилася, становить 7342,95 грн, з яких: 970,65 грн - тіло кредиту та 6372,30 - про¬центи. Вважає, що наявні достатні підстави\~ для\~ часткового задоволення позовних вимог та стягнення з неї на користь позивача сум заборгованості за кредитним договором №3933837 від\~ 28.08.2023 року у розмірі 30 398,65 грн, та за кредитним договором №7104910 від 25.09.2023 року у розмірі 7342,95 грн.Зважаючи на не\~ значну складність справи не погоджується з\~ вартістю наданих\~\~ адвокатом послуг\~ у розмірі 15 000,00 грн. 26.06.2025 судом за вх. № 35993 отримано від АТ «Райффайзен Банк» витребувану інформацію ( том 2 а.с. 56-58). 07.07.2025 судом за вх. № 37763 отримано\~ відповідь на відзив (том 2 а.с. 59-74). Розгляд справи двічі\~ відкладався, в зв`язку з зайнятістю судді в іншій справі,\~\~ та в останнє судове засідання було відкладено до 16 год. 30 хв. 22.09.2025 (том 2 а.с.\~ 120, 124). В судове засідання 22.09.2025 позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» свого представника не направив, про дату, час та місце\~ розгляду справи повідомлений\~\~ належним чином. В прохальній частині позовної заяви (том 1 а.с. 36) та\~ відповіді на відзив ( том 2 а.с. 75),\~ представник позивача адвокат Столітній\~ М.М., який діє на підставі договору № 10/12-2024 від 10.12.2024\~ про\~ надання правової допомоги,\~ просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання22.09.2025 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне рекомендоване поштове повідомлення про вручення, яке отримано 10.09.2025 (т. 2 а. с. 126 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Окрім цього, відповідач [PERSON] \~ надала до суду відзив, в якому виклала свою позицію стосовно позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, представник\~ позивача скористувався вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Інших заяв та клопотань з боку учасників справи на адресу суду не надходило. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 28.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 39333837\~ (том 1 а.с. 49-67). У відповідності до п.п. 1.1 п. 1 Договору, укладання Кредитного договору\~ здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якого забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому\~ клієнт самостійно і за свій\~ рахунок\~ забезпечує\~ і оплачує\~ технічні , програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 000,00\~ гривень. Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.п. 1.2, 1.3\~ п. 1Договору). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (Графік\~ платежів), що є додатком № 1 до цього Договору.\~ Строк кредиту, а\~ також термін (дата) повернення (виплати)\~ кредиту, встановлені\~ Договором, можуть бути змінені (продовжені)\~ за письмовою згодою сторін, шляхом підписання\~\~ сторонами додаткового\~ договору до цього Договору. Ініціювання\~ клієнтом продовження\~ строку\~ кредитування/строку\~ Договору відбувається\~ без змін\~ умов цього Договору в бік погіршення\~ для клієнта.\~\~ У клієнта\~ наявне право продовжувати\~ строк\~ кредитування\~ або строк\~ виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення\~ до Товариства\~ із зазначеною\~ датою в електронній\~ формі із застосуванням одноразового ідентифікатора (п.п. 1.3.1, 1.3.2\~ п. 1 Договору). Відповідно до п.п. 1.4\~ п. 1 Договору, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка становить 2,00%\~ в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору.\~ Знижена\~ процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 27.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують\~ за\~ вказаною датою,сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну\~ ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентноюставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною. У видку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентою ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних\~ знижок стандартної процентної ставки. Орієнтовна річна процентна ставка\~ на дату укладення Договору становить:\~\~ за стандартною процентною ставкою\~ за весь строк\~ кредиту - 30 341,06% річних;\~ за стандартною процентною\~ ставкою з урахуванням періоду застосування\~ зниженої ставки\~ -\~ 7 062,13% річних (п.п. 1.5 п. 1 Договору). Орієнтовна загальна вартість\~ кредиту\~ на дату укладення Договору\~ складає: за стандартною\~ ставкою за весь\~ строк користування\~ кредитом 32 800,00 грн;\~ за стандартною процентною\~ ставкою з урахуванням періоду застосування\~ зниженої\~ ставки 30 412,00 грн.\~ (п.п. 1.6\~ п. 1 Договору). Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п.п.\~ 1.8 п. 1\~ Договору). Згідно п. 2 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 28.08.2023 або 29.08.2023 (п.п. 2.2 п. 2 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом.\~ Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» ( п.п. 3.1 п. 3 Договору). Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту\~\~ та сплата процентів за користування\~ кредитом включно із кількістю\~\~ платежів, їх розміром та\~ періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком\~ платежів, крім\~ випадку, визначеного в п. 4.3 Договору. Клієнт має право повністю або частково достроково повернути кредит. У разі, якщо часткове дострокове повернення (виплата) кредиту відбулося не в дату платежу, Графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися з дати дострокового часткового повернення (виплата) кредиту з урахуванням встановленої Договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення (виплата) кредиту. При цьому, сторони розуміють та погоджуються, що при вказаному коригуванні остання дата платежу за Договором може не відповідати встановленій Договором періодичності сплати процентів (період може бути меншим). Після здійснення коригування зобов`язань клієнта при частковому достроковому поверненні (виплаті) кредиту Товариство розміщує новий Графік платежів в Особистому кабінеті та/або направляє на електронну адресу клієнта, що вказана в цьому Договорі або окремо повідомлена клієнтом Товариству в порядку, передбаченому Договором. В даному випадку новий Графік платежів складається Товариством за довільною формою та включає дату платежу, розмір процентів до сплати, розмір кредиту до сплати, загальну суму платежу, інформацію про відсутність супутніх послуг для клієнта та інші умови визначені Товариством (за необхідності). У разі направлення клієнтом коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 4.6 цього Договору (п.п. 4.2\~ п. 4 Договору). У разі\~ затримання Клієнтом сплати процентів та/або\~ частини кредиту (якщо\~ таке повернення (виплата частини кредиту\~ передбачена\~ Графіком платежів)\~ щонайменше\~ на один календарний\~ місяць, Товариство має право\~ вимагати повернення\~ кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (п.п. 4.4\~ п. 4 Договору). Штрафні\~ санкції\~ за Договором\~ нараховуються в момент сплати. У випадку\~ встановлених законодавством\~ України мораторіїв (заборон/обмежень)\~ на нарахування\~ штрафних\~ санкцій -\~ штраф протягом\~ періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується\~\~ та Клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після\~ скасування мораторіїв/обмежень (п.п. 6.5 Договору). Підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому було в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, за спеціальною формою (Паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Вказана інформація відображена в Паспорті споживчого кредиту за Договором\~ про споживчий\~ кредит\~ № 3933837 від 28.08..2023 (том 1 а.с. 69-74). Доданий Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3933837\~ від 28.08.2023, який\~ містить\~ Таблицю обчислення\~ загальної вартості кредиту для клієнта (споживача)\~ та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та підписаний сторонами (том 1 а.с. 68), з якого вбачається, кількість днів у розрахунковому періоду 360, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 30 412,00 грн,\~ сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 4 000,00 грн, проценти за користування кредитом 26 412,00 грн, реальна річна процентна ставка 7062,13%, загальна вартість кредиту 30 412,00 грн. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом «Е711». Також, в матеріалах справи містяться Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (том 1 а.с. 75-96)\~\~ та\~ Довідка-лист ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», з якої вбачається, що 28.08.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 4 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 277821420, призначення платежу:\~\~ призначення платежу: зарахування 4 000,00 грн\~ на картку [NUMBER] (том 1 а.с. 98). Крім того, з відповіді АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали судді від 13.06.2025 вбачається, що дійсно на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період з 28.08.2023 по 29.08.2023 на платіжну картку № № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 4 000,00 грн ( том 2 а.с. 56 ) та додано Виписку руху коштів по картці відповідача ( том 2\~ а. с. 57а ), з якої вбачається зарахування\~ 29.08.2023 4 000,00 гривень. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується вищевказаними документами. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 11,6 грн, що підтверджується\~ поденним\~ Розрахунку заборгованості за Договором № 3933837 від 28.08.2023 (том 1 а.с. 106 -116). Встановлено, що 25.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] \~ було укладено Договір про надання кредиту № 7104910\~ (том 1 а.с. 117-127). У відповідності до п.п. 1.1 п. 1\~ Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-Сайт або Мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введеня коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Згідно п.п. 1.2 п. 1\~ Договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується\~ одержати та повернути кошти\~ кредиту, сплатити проценти\~ за користування\~ ним\~ та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит; сума кредиту (загальний розмір) складає : 3 000,00 грн; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів\~ зі\~ сплати\~ процентів 30 днів; тип процентної\~ ставки- фіксована (п.п. 1.3, 1.4, 1.5 п. 1 Договору). Стандартна\~ процентна ставка -\~\~ 1,99% в\~ день та\~ застосовується в межах всього строку\~ кредиту вказаного в п. 1.4 Договору;\~\~ знижена процентна ставка 0,498%\~ в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до\~ 25.10.2023\~ або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить\~ кошти в сумі неменше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове погашення кредиту,Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартнупроцентнуставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною\~ ставкою довказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконанняСпоживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживачаздійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Прицьому,Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отриманняіндивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі\~ невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентнаставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною ставки,порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки (п.п. 1.5.1, 1.5.2 п. 1 Договору). Мета\~ отримання кредиту:\~ споживчі (особисті) (п.п. 1.6 Договору). Орієнтовна\~ реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору:\~ за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних;\~\~ за стандартною процентною ставкою\~ з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9510,30% річних. Орієнтовна загальна\~ вартість кредиту на дату укладення Договору\~ складає: за\~ стандартною ставкою за\~ весь строк користування кредитом 24 492,00 грн;\~ за стандартною\~ процентною ставкою з урахуванням\~ періоду застосування\~ зниженої процентної ставки\~ 23 148,75 грн (п.п.\~ 1.7 п. 1.8 Договору). Дата надання кредит: 25.09.2023 або 26.09.2023 (п.п. 2.2\~ п. 2 Договору). Проценти , що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування\~ процентів здійснюється\~ на\~ залишок фактичної\~\~ заборгованості за кредитом за кожен день\~ користування кредитом\~ протягом строку кредиту, виходячи із фактичної\~\~ кількості\~ днів у\~ місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.п.\~ 3.1 п. 3\~ Договору). До\~ періоду\~ розрахунку процентів включається\~ день надання\~\~ та день фактичного\~ повернення кредиту, але не включається перша дата сплати\~ процентів,\~ вказана в Графіку\~ платежів, У випадку якщо\~ день надання\~ та день\~ повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один\~ день (п.п. 3.2 п. 3 Договору). Згідно\~ п. 5.1 п. 5 Договору сторони\~ домовилися, що\~ повернення\~ кредиту\~\~ та сплата\~\~ процентів за\~ користування\~ кредитом\~\~ включно із кількістю\~ платежів, їх розміром\~\~\~ та\~ періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно\~ з Графіком платежів, крім\~ випадку, визначеного в пп. 5.3. Договору. У разі\~ направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості\~ за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів що направляються на повернення кредиту недостатньо для повної сплати процентів за період фактичного його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направлються\~ на повернення процентів, з урахуванням черговості передбаченої п. 5.6 цього Договору (п.п. 5.3 п. 5 Договору). Відповідно до п.п. 2.1 п. 2\~ Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту\~\~ за реквізитами\~\~ платіжної картки №\~ [NUMBER] . Згідно з п.п. 2.4\~ п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру)за\~ реквізитами вказаними\~ в п. 2.1. Договору. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту\~\~ підписаного з боку Товариства\~ електронним підписом, в Особистий кабінет\~ Клієнта\~ для ознайомлення\~ та\~ підписання.\~ Договір вважається\~ укладеним\~ з моменту підписання його електронним підписом споживача, що створений\~\~ шляхом використання споживачем\~ одноразового ідентифікатора (п. 9.6 Договору). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який містить адресу, реквізити та підписи сторін (п.п. 9.14 Договору). Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна" (п.п.9.8 Договору), які розміщені на веб-сайті, повністю Приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується\~\~ неухильно дотримуватися цих Правил. Доданий Паспорт споживчого кредиту до Договору про надання споживчого кредиту\~ №\~ 7104910\~ від 25.09.2023(том 1\~ а. с. 130-133 ) та\~ Правила\~ надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (том 1 а.с. 134-152). Додано\~ Додаток №1 до Договору № 7104910 від 25.09.2023,\~ який\~ містить\~\~\~ Таблицю обчислення\~\~ загальної вартості\~ кредиту\~ для клієнта\~ (споживача)\~\~ та реальної\~\~ річної процентної\~\~\~ ставки за\~ договором\~ про\~ споживчий кредит,\~ де чиста сума кредиту\~ становить 23 148,75 грн; сума кредиту 3 000,00 грн;\~ кількість днів у розрахунковому періоді 360 днів; проценти за користування кредитом 20 148,75 грн;\~ загальна вартість кредиту складає 23 148,75\~ грн;\~\~\~ реальна річна процентна\~\~ ставка 9510,30%. ( том 1 а. с. 128). Також, в матеріалах справи міститься Довідка-лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім», з якої вбачається, що 25.09.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 3 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер\~ замовлення 39287503 (том 1 а.с. 153). З відповіді АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали судді від 13.06.2025 вбачається, що дійсно на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( том 2 а.с. 56 ). За період з 25.09.2023 по 26.09.2023 на платіжну картку № № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 3 000,00 грн та додано Виписку руху коштів по картці відповідача ( том 2\~ а. с. 57 ), з якої вбачається зарахування\~ 26.09.2023\~ 3 000,00 гривень. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується вищевказаними документами. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 2 477,55 грн, які\~ спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,00 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2 477,55 грн, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором\~ № 7104910 від 25.09.2023 (том 1 а.с. 163-176). В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття З Закону України «Про електронну комерцію»). Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг Кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрові підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути передані йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше і встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмо форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомого телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція суддів Верховного Суду з питання «письмової форми» одностайна. Наприклад, у справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 у справі № 127/33824/19. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Також, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020, проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Проаналізувавши зазначені постанови Верховного Суду, можна дійти висновку, що кредитодавець вправі надати доказ підписання договору, що міститься у іншому документі (ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі. Такі дії є законними та свідчать про волевиявлення сторін на укладення договору, тож за таких обставин у суду немає підстав для визнання електронного кредитного договору недійсним. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти відповідно не перераховані відповідачу. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі 127/33824/19. Так, клієнт створює заявку на отримання кредиту, отримує дзвінок від співробітника, проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; (BankID - спосіб електронної автентифікації громадян за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються); отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту, Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету»; в «особистому кабінеті» Клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту; Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит; (відповідно по Правил надання споживчих кредитів Клієнт повинен володіти відкритим на власне ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися;\~ діяти від власного імені, за власним інтересом, не стримувати Кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодонабувача або бенефіціара). Після прийняття Клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений Клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; після підписання Кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, в автоматичному режимі направляє екземпляр Кредитного договору, Правила та інші супутні документи на e-mail вказаний клієнтом (також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті клієнта); Інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними клієнтом. Відповідно Правил надання грошових коштів у\~ позику, клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на Сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення. У Заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання Кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладання Договору. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні зазначених договорів, відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договорів. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договорів було б неможливе. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнанні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Отже, підписання Кредитного договору № 4499268 від 25.03.2024, свідчить про те, що відповідачу всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором, визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Отже, відповідач підписуючи Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ №3933837 від 28.08.2023\~ та Договору № 7104910\~ від 25.09.2023 про надання споживчого кредиту\~ погодилася з їх умовами.\~ Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Отже, як зазначено та встановлено вище, дійсно між відповідачем [PERSON] \~ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» було укладено\~ Договір № 3933837 від 28.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який\~ підписаний електронним підписом за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «Е711», за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 4 000,00\~ грн, та\~ Договір № 7104910 від 25.09.2023\~ про надання споживчого\~ кредиту з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», який\~ підписаний електронним підписом за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «А 2759», за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3 000,00\~ грн. Отже, підписання Договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 усправі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою Логіна особистого кабінету, Пароля особистого кабінету, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Як вбачається з матеріалів справ, ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна» виконали взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує\~ належним\~ чином зобов`язання за вищевказаними Договорами, у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та відсотків, що передбачено\~ умовами\~ укладених\~ Договорів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитними договорами (том 1 а.с. 184-192). Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, за цим договором Фактор\~ зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік\~\~ боржників,\~\~ підстави\~ виникнення\~\~ права\~\~ грошової\~ Вимоги до боржників,\~ сума\~\~ грошових\~\~\~ вимог\~ та\~ інші\~ дані\~ зазначені\~ в\~ Реєстрі\~ боржників, який\~ формується\~\~\~ згідно\~ Додатку\~\~ № 1\~ та\~ є невід`ємною\~ частиною\~\~ Договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Догвору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора права вимоги заборгованості. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 24.05.2024 ТОВ «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3933837\~ від 28.08.2023\~ в розмірі 23 198,68 грн, з яких: 3 999,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 198,66 грн сума заборгованості за відсотками (том 1 а.с. 196). 25.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитними договорами (том 1 а.с. 203-211). Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, за цим договором Фактор\~ зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік\~\~ боржників, підстави виникнення\~\~ права\~\~ грошової Вимоги до боржників, сума\~\~ грошових\~\~\~ вимог та інші дані\~ зазначені\~ в\~ Реєстрі\~ боржників, який\~ формується\~\~\~ згідно\~ Додатку\~\~ № 1\~ та\~ є невід`ємною\~ частиною\~\~ Договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників здійснюється в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора права вимоги заборгованості. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 ТОВ «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором споживчого кредиту № 7104910 від 25.09.2023 в розмірі 8 253,60 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;5 253,60 грн сума заборгованості за відсотками (том 1 а.с. 219). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічної правової позиції дотримується і КЦС ВС в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. В зазначеній постанові ВС зауважив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається [PERSON], не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким чином, за Договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування Товариства проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024. Так, на підтвердження заборгованості відповідача за Договором про надання коштів на умовах\~ споживчого кредиту\~ № 3933837\~ від 28.08.2023, ТОВ «Лінеура Україна» надало розрахунок, за яким заборгованість останньої станом 24.05.2024\~ становить 23 198,65 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 000,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 19 198,66\~ грн (том 1 а.с. 106-116). Відповідно до п. 1.3 Договору № 393387 від 28.08.2023, строк кредиту 360 днів,\~ а саме з 28.08.2023 по\~ 22.08.2024. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24/05/2024 від 24.05.2024, строк дії Договору № 393387 від 28.08.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.05.2024 по 22.08.2024 (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2% в день, у сумі 7 200,00 грн, а саме: 3 999,99 грн * 2% = 80,00 грн*90 календарних дні =\~ 7 200,00 грн. На підтвердження заборгованості відповідача за Договором про надання споживчого кредиту\~ № 7104910 від 25.09.2023, ТОВ «Авентус\~ Україна» надало розрахунок, за яким заборгованість останньої станом 24.07.2024\~ становить 8 253,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 5 253,60\~ грн (том 1 а.с. 163-175). Відповідно до п. 1.3 Договору № 7104910 від 25.09.2023, строк кредиту 360 днів, а саме з 25.09.2023 по 19.09.2024. Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.07/24-Фвід 25.07.2024, строк дії Договору № 7104910 від 25.09.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.07.2024 по 19.09.2024 (57 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою1,99% в день, у сумі 3 402,90 грн, а саме: 3 000,00 грн * 1.99% = 59,70 грн*57 календарних дні =\~ 3 402,90 грн. Тому, звертаючись до суду з вищевказаними вимогами, позивач просив стягнути з відповідача\~ заборгованість за Договором про надання коштів на умовах\~ споживчого кредиту\~ № 3933837 від 28.028.2023\~ у загальному розмірі 30 398,65 грн (тіло кредиту 3999,99 грн, відсотки, нараховані первіснисм кредитором 19 198,66 грн, нараховані відсотки позивачем 7 200,00 грн) та за Договором\~ про\~ надання споживчого кредиту № 7104910 від 25.09.2023\~ у загальному\~ розмірі 11 656,50 грн (тіло кредиту 3 000,00 грн, відсотки, нараховані первіснисм кредитором 5 253,60 грн, нараховані відсотки позивачем 3 402,90 грн). Вказана заборгованість виникла у відповідача у зв`язку з порушення умов\~ Кредитних\~ договорів. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи отримала\~ кошти у кредит,\~ вказані кошти не повернула, позивач правомірно вимагає їх повернення, шляхом стягнення з відповідача за рішенням суду. Крім того, звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву, відповідач не спростувала\~ отримання вказаних сум,\~ навпаки\~ підверджено та визнано, про що просила задовольнити позов частково. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3933837 від 28.08.2023 у\~ розмірі 30 398,65 грн, з яких:\~ 3 999,99 грн тіло кредиту; відсотки в загальному розмірі 26 398,00 грн, то такі вимоги в цій частині підлягають задоволеннюта не потребують додаткового з`ясування. Судом не встановлено під час розгляду справи, що визнання відповідачем позову у вищевказаній частині вимог суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, вищевказану заборгованість відповідач має у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань, які були передбачені умовами Договору № 3933837 від 28.08.2023, з якими погодилася відповідач укладаючи договір ( повернення отриманої суми разом із нарахованими відсотками ). Стосовно вимог позивача в частині стягнення заборгованості з відповідача за Кредитним договором № 7104910 від 25.09.2023\~ у загальному розмірі\~ розмірі 11 656,50\~ грн ( тіло кредиту 3000 грн, нараховані відсотки первісним кредитором в сумі 5253,60 грн та позивачем в сумі 3402,90 грн ), з цього приводу суд зазначає про наступне. У відповідності до умов Договору №7104910 від 25.09.2023 року процент¬на ставка 0,498% в день застосовується у випадку, якщо позичальник до 25.10.2023 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, ви¬значеного в Графіку платежів абоздійснить часткове дострокове повернення кредиту. Встановлено, що у межах пільгового періоду (строку застосування зниженої процентної ставки) відповідачкою\~ було здійснено платіж у рахунок кредиту на суму 2477,55 грн, що\~\~ підтверджується наданим розрахунком, що первісним кредитором не було враховано цей платіж як сплату тіла кредиту. Враховуючи, що позивачкою сплачено 2477,55 грн в рахунок кредиту за договором № 7104910 від 25.09.2023 року, то сума заборгованості станом на дату подання позову має бути обчислена наступним чином: 3000 (тіло кредиту) * 0,498% = 14,94 * 30 днів (пільговий період) = 448, 20 грн; 2477,55 (сума платежу) - 448, 20 (проценти) = 2029,35 грн;\~ 3000,00 грн - 2029,35 = 970, 65 грн - залишок заборгованості; 360 днів (строк кредитування) - 30 (пільговий період) = 330; 970,65 * 1,99% = 19,31 * 330 = 6372, 30 гривень. Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за Договором\~ № 7104910 від 25.09.2023\~\~ у розмірі\~ 7342, 95, з яких:\~ 970,65 грн - тіло кредиту та 6372,30 - про¬центи. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», що відображено в постановах\~ від 12.01.2022у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 у справі № 234/8079/20. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.». Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованостіє такими, що підлягають задоволенню частково. Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати понесені на правову допомогу в розмірі 15 000,00 гривень. Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити\~ надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на\~ умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката\~ за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги\~ клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни\~ розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання\~ правової допомоги. Відсутність в договорі\~ про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару\~ не дає, як суду, так і іншій стороні\~ спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому\~ договорі\~ розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~ статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі\~ № 301/1894/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~ На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих суду представником позивача\~ доказів, пов`язаних з оплатою правової допомоги, останнім було надано наступні документи: заявка № 7028 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного 10 грудгя\~ 2025 року (том 2 а.с. 4-6),\~ Заявка на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, (том 2 а.с. 7-8), Акт прийому-передачі виконання робіт (наданих послуг (том 2 а.с. 10-12),\~ зразок заповнення платіжного доручення, види робіт (наданих послуг) (том 2 а.с. 13). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловлену у постановах від 27.06.2021 року у справі № 922/2495/20, від 25.06.2021 року у справі № 922/902/20, від 23.06.2021 року у справі № 910/2478/20, від 18.06.2021 року у справі № 905/411/17, від 15.06.2021 року у справі № 910/3419/20, від 01.06.2021 року у справі № 922/2385/20, від 21.03.2021 року у справі № 712/1720/19, Верховний Суд зазначив, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначені фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвокатом іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката\~ за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги\~ клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання\~ правової допомоги. Отже, сума гонорару є фіксованою, а при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Так, своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). У вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Звертаючись до суду з відзивом на позов, відповідач просила відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зазначений розмір позивачем не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності, а отже є значно завищеними. Звертала увагу на незначну складність справи, ціну позову\~ та велику кількість однотипних позовів у провадженні суду. При цьому суд враховувує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial