Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 06 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON] . Протягом останніх півроку сімейне життя поступово погіршувалося. відповідач зневажливо ставився до неї та дочки, нехтує сімейними цінностями, всі витрати на сім`ю несла лише вона, відповідач не допомагав. У них з відповідачем немає довірливих відносин один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вже півроку з відповідачем спільного господарства не ведуть, але проживали до 03 липня 2025 року за однією адресою. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного. Шлюб фактично припинено, а сім`я існує лише формально. Дочка проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідач працездатний та не має на утриманні інших осіб, працює в ліцеї № 7 м.Рівне на посаді вчителя трудового навчання та завгоспа, має офіційний дохід. Ухвалою від 01 серпня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, хоча не погоджується із зазначеними позивачем причинами розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 31 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. У справі відсутні докази неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Розмір аліментів в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача на утримання однієї дитини не суперечить положенням сімейного законодавства, зокрема ч.5 ст.183 СК України. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов належить задовольнити. За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 605,60 грн. Інші 50 відсотків судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача належить стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved