Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

02\~травня 2025\~року адвокат\~Герасимчук Олег\~Олександрович в\~інтересах [PERSON] \~(далі\~ Позивач),\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] (далі\~ Відповідач)\~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 24.07.2004,\~мотивуючи позов\~тим,\~що на\~даний момент\~подружжя разом\~не проживає,\~шлюбні відносини\~між сторонами\~припинились.\~Сторони перестали\~розуміти та\~любити один\~одного,\~проживати однією\~сім`єю,\~вести домашнє\~господарство,\~а також\~у них\~з`явились розбіжності\~в поглядах\~на сімейне\~життя,\~сімейні обов`язки\~з ведення\~спільного господарства,\~виховання дітей\~та ведення\~спільного побуту.\~Всі зусилля\~щодо знаходження\~компромісу між\~сторонами не\~дали жодних\~результатів,\~тому Позивач\~вважає,\~що наразі\~немає можливості\~збереження сім`ї.\~На даний\~час шлюб\~носить формальний\~характер та\~без фактичних\~сімейних відносин,\~а тому\~подальше сумісне\~життя,\~примирення,\~збереження між\~сторонами сім`ї,\~Позивач вважає\~неможливим та\~таким,\~що суперечить\~її інтересам. У шлюбі\~у сторін\~народилися доньки\~ [PERSON] [INFO] \~та [PERSON] \~ [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду на 23.06.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано строк для надання заяв по суті справи. Представник Відповідача через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву у якому просив надати строк на примирення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2025 сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці. Судове засідання призначено до розгляду на 25.09.2025. Ухвалою суду від 25.09.2025 провадження у справі поновлено. До початку судового засідання представник Позивача через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі та участі Позивача, позов підтримують та просять його задовольнити. Інші заяви від Позивача та його представника не надходили. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Представник Відповідача, якому згідно з ухвалою суду від 20.06.2020 забезпечено участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами суду із застосуванням власних технічних засобів, у визначений в ухвалі від 23.06.2025 час включення до судового розгляду справи не здійснив. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24 липня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управляння юстиції , про що складено відповідний актовий запис № 784 (а.с. 8). Подружні відносини сторони фактично припинили, сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим та суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, з актовим записом №204 та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, з актовим записом №1135 (а.с. 6 зворот, 7). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~(далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)\~визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України\~якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Згідно з п. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи що позивач наполягає на розірванні шлюбу, підстав для досягнення примирення між сторонами суд не вбачає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України при ухваленні рішення суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Герасимчук Олег Олександрович на підставі договору про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року (а.с. 15-18). Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи складність\~справи,\~що така\~розглядається в\~порядку \~прощеного позовного\~провадження,\~наявність сталої\~судової практики\~в такій\~категорії справ,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~Відповідача на\~користь позивача\~понесені витрати\~на правничу\~допомогу в\~даній справі,\~однак в\~сумі 3000 грн. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 968 грн 96 коп.

Outcome: approved