Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У червні 2024р. позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17 листопада 2017р. (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 167240,34 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами на підставі анкети-заяви відповідачки від 17 листопада 2017р., було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 500000,0 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом за пільговою відсотковою ставкою - 0,00001 % річних, базовою відсотковою ставкою в розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, спеціальним платіжним засобом яким є платіжні карти «Monobank». З огляду на те, що відповідачка не виконує зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 167240,34 грн., позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. 15 вересня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача проти позову заперечила, оскільки заперечує сам факт укладення між сторонами кредитного договору, враховуючи те, що позивач не наддав жодного доказу який би підтверджував, що між сторонами було укладено кредитний договір. Крім того, сторона відповідача зазначала, що укладений між сторонами кредитний договір від 17 листопада 2017р. у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту та відсутність у матеріалах справи пам`ятки клієнта, яка є складовою частиною спірного договору. На думку сторони відповідача позивачем було порушено пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007р. № 168. При цьому сторона відповідача вважає, що твердження позивача про генерацію АТ «Універсал банк» електронного цифрового підпису, та нібито підписання ним відповідачкою істотних умов договору, суперечить положенням ст. 16 Закону України «Про електронні довірчі послуги», враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку, та можливість АТ «УніверсалБанк» генерувати електронний цифровий підпис. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості не можливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню, та взагалі чи існує будь-яка заборгованість відповідачки за кредитним договором, враховуючи, що банк самостійно, збільшив тіло кредиту на 80382,21 грн., за рахунок нарахованих відсотків, погашення яких відбулось за рахунок тіла кредиту, і відповідно відбулось «штучне» збільшення тіла кредиту, як вважає, сторона відповідача. 17 вересня 2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що при укладенні між сторонами кредитного договору, позивачем, як кредитодавцем були дотриманні всі вимоги чинного законодавства. При цьому сторона позивача звертала увагу суду, що відповідачкою не враховані положення ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а посилання відповідачки на Довірчий список кваліфікованих надавачів довірчих послуг є недоречним. Безпідставними є доводи сторони відповідача про невірний розрахунок суми заборгованості, враховуючи виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідачки. 23 вересня 2024р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які за змістом є аналогічними відзиву на позов. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та призначено справу в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, та її представник, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, в судові засідання не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 17 листопада 2017р. відповідачка [PERSON] звернулася до банку (позивача), з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до кредитного договору. На підставі укладеного договору відповідачці було встановлено у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 500000,0 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом за пільговою відсотковою ставкою - 0,00001% річних, базовою відсотковою ставкою на суму залишку заборгованості за кредитом, спеціальним платіжним засобом яким є платіжні карти «Monobank». У пункті 2, підписаної відповідачкою при відкритті банківського рахунку анкети-заяви, споживач банківських послуг (Клієнт) погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. В пункті 3 анкети-заяви відповідачка підтвердив, що підписанням цього Договору вона підтверджує, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку. Окрім того, в цьому ж пункті анкети-заяви, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Отже, анкета - заява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши анкету-заяву, відповідачка також підтвердила, що ознайомлена з усіма частинами договору і отримала відповідні примірники. У вищевказаних документах, що разом становлять укладений між сторонами Договір (анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема у пп. 8.1 (Тарифи), розділу ІІ Умовах і правил в редакції, яка діяла на момент укладення Договору, сторонами узгоджена Базова відсоткова ставка, що нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості - 3,2% на місяць (38,4 % річних). А також передбачена збільшена відсоткова ставка у випадку наявності простроченої заборгованості - 6,4% на місяць (76,8 % річних). З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2020р. процентна ставка змінилась і становила 3,1 % в місяць (37,2 %). Крім цього, відповідно до змісту анкети-заяви, сторони погодили зразок власноручного підпису відповідачки або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку, а також засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка має використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій відповідача, згідно з договором. Крім того відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту «Чорної карти «Мonobank». Також у п. 11 сторони погодили, що усе листування щодо цього договору має здійснюватись через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Згідно Статуту позивача від 20 грудня 2018р., виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018р., найменування банку змінено на Акціонерне товариство «Універсал Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Крім того, як встановлено судом, що відповідно до п. 6 частини розділу І Умов і правил надання банківських послуг, що погодили сторони, сторони узгодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Судом встановлено, та не було спростовано стороною відповідача, протягом всього часу розгляду справи в суді, що удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання електронного підпису без сертифіката ключа. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону відповідачки, на якому встановлений Мобільний додаток лише після ідентифікації останньої з використанням її смартфону. Згенерований особистий ключ клієнта (відповідачки) захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується в анкеті-заяві, яка підписується клієнтом. Отже, підписанням відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем (02b48a6e74771087aa585e3e22209066444dfa2cfb0f6fd7fca85bb375028a4612), яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором, при цьому відповідачка визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором, і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В свою чергу, сторона відповідача заперечувала, як сам факту укладення між сторонами кредитного договору. Так, і факт отримання кредитних коштів. Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018р. у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018р. № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунку /ів позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковим рахунком можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виписки з рахунка позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених позовних вимог, стороною позивача були надані до суду, в якості доказів деталізована виписка про рух кошів по картковому рахунку відповідачки. При цьому, на спростування зазначених відомостей, стороною відповідача протягом всього час розгляду справи в суді не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 09 травня 2024р. у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 167240,34 грн. та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 167240,34 грн. На спростування зазначеного розрахунку заборгованості, стороною відповідача взагалі не було надано жодних розрахунків, не клопотала сторона відповідача про призначення відповідної судової експертизи, як і не було надано належні та допустимі докази, на підтвердження факту відсутності заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,0 грн.

Outcome: approved