Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

28.08.2025 року позивач, ТДВ «Експрес страхування», звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.10.2024 року між ТДВ «Експрес страхування» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224122014, строком дії з 16.10.2024 року по 15.10.2025 року, яким забезпечено транспортний засіб PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , та було передбачено франшизу у розмірі 3200,00 грн. 12.06.2025 року з повідомленням про подію звернувся [PERSON] , який є власником транспортного засобу CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , в якому зазначено, що 08.06.2025 року, о 18 год. 30 хв., за адресою: Рівненська область, між с. Хрінники та с. Демидівка, на трасі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої заявнику було заподіяно матеріальних збитків. 13.07.2025 року було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , та 21.07.2025 року, на підставі матеріалів страхової справи, позивачем було прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.06.2025 року, о 18 год. 30 хв., за адресою: Рівненська область, між с. Хрінники та с. Демидівка, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , страховим випадком, про що було складено акт № 4.25.01203-1, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 12661,43 грн. (15861,43 (вартість матеріального збитку) 3200,00 (франшиза, передбачена полісом)). 24.07.2025 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування відповідачу у розмірі 12661,43 грн., шляхом перерахування коштів на реквізити, які були ним вказані у заяві про страхове відшкодування. Однак, 06.08.2025 року, у відповідь на запит, позивач отримав копію постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 23.07.2025 року, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, в діях водія забезпеченого транспортного засобу PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , відсутні ознаки протиправної поведінки у вигляді порушення Правил дорожнього руху, що, в свою чергу, виключає настання цивільно-правової відповідальності за спричинення шкоди майну, а відтак [PERSON] не є потерпілим чи особою, яка має право на отримання страхового відшкодування. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування, яке отримане (набуте) без достатньої правової підстави в сумі 12661,43 грн., а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 11.09.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем не надано доказів того, що виплата була здійснена помилково, існували підстави для відмови у виплаті, або те, що він діяв недобросовісно при отриманні відшкодування, тоді як не притягнення до адміністративної відповідальності не звільняє від цивільно-правової відповідальності. 17.09.2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Натомість, доводи, які викладені у відповіді на відзив, по своїй суті, збігаються з доводами, які викладені у позовній заяві. 23.09.2025 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Натомість, доводи, які викладені у запереченнях на відповідь на відзив, по своїй суті, збігаються з доводами, які викладені у відзиві на позовну заяву. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1187\~ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187\~ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на особу покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 08.06.2025 року, о 18 год. 30 хв., за адресою: Рівненська область, між с. Хрінники та с. Демидівка, на трасі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] транспортний засіб було пошкоджено. Відповідно до Полісу № 224122014 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , яким є [PERSON] , була застрахована у ТДВ «Експрес страхування». Даний поліс на день ДТП був чинним. Відповідно до повідомлення від 12.06.2025 року [PERSON] у передбачені законом строки поінформував ТДВ «Експрес страхування» про ДТП, що сталася 08.06.2025 року за участю застрахованого транспортного засобу. 12.06.2025 року ТДВ «Експрес страхування» склало акт огляду пошкодженого автомобіля CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , за участі [PERSON] . В даному акті детально описано пошкодження, які отримав транспортний засіб. 13.07.2025 року було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 15861,43 грн., що підтверджується наданим позивачем Розрахунком № 4.25.01203 про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу Citroen C-4 Picasso держномер AC7512EM від 13.07.2025 року. 21.07.2025 року, на підставі матеріалів страхової справи, ТДВ «Експрес страхування» було прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.06.2025 року, о 18 год. 30 хв., за адресою: Рівненська область, між с. Хрінники та с. Демидівка, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , страховим випадком, про що було складено акт № 4.25.01203-1, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 12661,43 грн. (15861,43 (вартість матеріального збитку) 3200,00 (франшиза, передбачена полісом)). Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 23.07.2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 24.07.2025 року ТДВ «Експрес страхування» здійснило виплату страхового відшкодування відповідачу, [PERSON] , у розмірі 12661,43 грн., шляхом перерахування коштів на реквізити, які були ним вказані у заяві про страхове відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу грошових коштів № 6581366749 від 24.07.2025 року. Відповідно до пункту 1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який набрав чинності 20.06.2024 року, надалі по тексту Закон 3720-IX), цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року. В пункті 2 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 3720-IX, зазначено, що з дня введення в дію цього Закону, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами), втратив чинність. Однак, відповідно до абзацу першого пункту 6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 3720-IX, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. Таким чином, враховуючи, що Поліс № 224122014 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було виплачено страхове відшкодування відповідачу, було укладено 15.10.2024 року, тобто до введення в дію Закону 3720-IX, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами, далі Закон 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~ Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (стаття 3 Закону 1961-IV) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону 1961-IV при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 29 даного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, оскільки внаслідок ДТП [PERSON] була завдана майнова шкода, що знаходиться у причинному зв`язку із діями іншого учасника ДТП, [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована саме у позивача, а тому позивач підставно виплатив потерпілому майнову шкоду в розмірі 12661,43 грн. Посилання позивача, як в позовній заяві так і в відповіді на відзив на те, що [PERSON] без правових підстав набув 12661,43 грн. страхового відшкодування, оскільки постановою Демидівського районного суду Рівненської області провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Так, як вбачається з постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито у зв`язку з тим, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було порушено ст. 256 КУпАП та в повній мірі не викладено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що виключає можливість визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП (тобто провадження було закрито через недоліки при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення). Проте, питання щодо того, чи порушив (не порушив) [PERSON] своїми діями Правила дорожнього руху, при обставинах, зазначених у самій постанові, судом не вирішувалося. Натомість, позивач, маючи в наявності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву [PERSON] про страхове відшкодування , вчинивши дії, передбачені ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняв рішення про виплату страхового відшкодування відповідачу, попередньо узгодивши його суму. При цьому, слід зауважити, що станом на день проведення виплати [PERSON] (24.07.2025 року) уже була винесена постанова від 23.07.2025 року Демидівським районним судом Рівненської області. Твердження позивача про відсутність правових підстав для відшкодування страховиком шкоди, оскільки шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення такої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону є безпідставними. Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили, що шкоду майну [PERSON] було завдано внаслідок непереборної сили. [PERSON] було надано ТДВ «Експрес страхування» усі документи, які, на думку позивача, необхідні були для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виключно ТДВ «Експрес страхування» оцінивши такі, прийняла рішення про таку виплату. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] завдано майнову шкоду механічним пошкодженням належному йому автомобілю CITROEN C4 PICASSO, д.н.з. [NUMBER] , в дорожньо-транспортній пригоді, під час зіткнення із зазначеним в договорі страхування цивільно-правової відповідальності автомобілем марки PEUGEOT 3008, д.н.з. [NUMBER] , Поліс № 224122014 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2024 року, під керуванням [PERSON] , а тому, саме на позивача покладено обов`язок виплатити таке відшкодування. Позивач не довів, що [PERSON] було виплачено страхове відшкодування без достатньої правової підстави на це та наявність правових підстав для застосування до даних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України, а тому, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed