Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Договором позики №1892521 від 17 березня 2021 року в розмірі 13 460 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 460 грн 80 коп. сума заборгованості за відсотками. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №1892521 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за яким останній отримав позику у розмірі 4 000 грн 00 коп. на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису MroAS0SnUd, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, зокрема, передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000 грн 00 коп. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і враховуючи умови Договору позики №1892521 від 17 березня 2021 року заборгованість останнього складає 13 460 грн 80 коп., зокрема: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 460 грн 80 коп. - сума заборгованості за відсотками. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики №1892521 від 17 березня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики №1892521 від 17 березня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 460 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 460 грн 80 коп. - сума заборгованості за відсотками. 05 серпня 2025 року представник відповідача [PERSON] подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві вказав, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача у розмірі, зазначеному в договорі позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», не долучений меморіальний ордер, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, виписки по картковому рахунку, тощо, які б підтверджували перерахування [PERSON] коштів. Відсотки нараховані після закінчення строку договору позики, вони не передбачені чинним законодавством та є явно завищеними. 15 серпня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. У відповіді на відзив вказує, що в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий відповідача: електронна платіжна інструкція № 3608b987-b82d-429a-b296-eaded0306779 від 17 березня 2021 року, видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система); довідка № КД-000025250/ТНПП від 02 травня 2025 року, видана платіжною системою ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією/квитанцією № 3608b987-b82d-429a-b296-eaded0306779 від 17 березня 2021 року; лист №9/05/25-57 від 09 травня 2025 року, виданий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту відповідача на підставі платіжної інструкції № 3608b987-b82d-429a-b296-eaded0306779 від 17 березня 2021 року. Крім того, саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Також, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 11,60 грн, що у свого чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання. Щодо нарахування процентів за договором позики №1892521 від 17 березня 2021 року, то відповідно до п. 4.2. договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, доводи представника відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. У відповіді на відзив позивач просив цивільну справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника відповідача [PERSON] 29 вересня 2025 року представник відповідача [PERSON] подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його та відповідача участі, позовні вимоги визнає частково. Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2025 року задоволено. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521. Відповідно до п. 1-2 вказаного Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики - 4 000 грн 00 коп., строк позики (строк Договору) - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,99 %, дата надання позики - 17 березня 2021 року, дата повернення позики - 18 квітня 2021 року. В п. 11 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521 від 17 березня 2021 року вказані реквізити та підписи сторін, зокрема, ПІБ: [PERSON] , [INFO] ; ІПН: [NUMBER] ; паспорт: серії [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER] ; e-mail: [INFO] ; рахунок: [NUMBER] ; електронний підпис одноразовим ідентифікатором: MroAS0SnUd. Відповідно до копії Довідки про ідентифікацію, за підписом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №1892521 від 17 березня 2021 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора) здійснено: одноразовий ідентифікатор MroAS0SnUd; час відправки ідентифікатора позичальнику: 17 березня 2021 року 20:50:19; електронна пошта, на яку відправлено ідентифікатор: [INFO]. Згідно копії платіжної інструкції № 3608b987-b82d-429a-b296-eaded0306779 від 17 березня 2021 року на картку [PERSON] № [NUMBER] 17 березня 2021 року було переведено 4 000 грн 00 коп. Згідно Довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-0000252509/ТНПП від 02 травня 2025 року на картку [PERSON] № [NUMBER] 17 березня 2021 року було переведено 4 000 грн 00 коп. Згідно відповіді, наданої АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-7067 від 07 липня 2025 року на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2025 року про витребування доказів, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Згідно руху коштів за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] за період з 17 по 20 березня 2021 року, що приєднано до вказаної відповіді, 17 березня 2021 року на картку зарахована сума - 4 000 грн 00 коп. 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», як фактором, був укладений Договір факторингу №2610, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» підписаний та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача по Договору №1892521 від 17 березня 2021 року в розмірі 13 472 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом; 9 472 грн 80 коп. - сума заборгованості за відсотками. 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений Договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем підписаний та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року. Відповідно до Реєстру заборгованості від 03 квітня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по Договору №1892521 від 17 березня 2021 року в розмірі 13 472 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом; 9 472 грн 80 коп. - сума заборгованості за відсотками. Як слідує з розрахунку заборгованості за Договором позики №1892521 від 17 березня 2021 року, складеному позивачем за період з 17 березня 2021 року по 05 червня 2025 року, станом на 05 червня 2025 року заборгованість відповідача склала 13 460 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом позики; 9 460 грн 80 коп. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позики, зокрема, розмір позики, порядок її надання і повернення, розмір відсотків за користування позикою. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 13 460 грн 80 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 4 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 9 460 грн 80 коп. ТОВ «Фінпром Маркет» уклавши 03 квітня 2023 року з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Договір факторингу №030423-ФК набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521 від 17 березня 2021 року, при цьому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклавши 26 жовтня 2021 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір факторингу №2610 попередньо набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521 від 17 березня 2021 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору. Проте суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки, за цим правочином здійснювалося нарахування поза межами встановлених строків позики. З Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521 від 17 березня 2021 року вбачається, що сторони обумовили суму позики в розмірі 4 000 грн 00 коп. та відсотки за користування позикою, з розрахунку 1,99% процента ставки (базова) за день користування. Позика надавалася строком на 30 днів, тобто до 16 квітня 2021 року. З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Отже, суд дійшов висновку, що за вищевказаним Договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів відповідно, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами з врахуванням умов Договору становить 2 388 грн 00 коп. (4000/100х1,99%х30) і з врахуванням сплати відсотків 15 квітня 2021 року в розмірі 11 грн 60 коп. остаточно складає 2 376 грн 40 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості по Договору є таким, що не відповідає умовам Договору та нормам чинного законодавства. При цьому, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, належним доказом узгодження пролонгації дії Договору бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування. У справі відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з цими Правилами та погодився з ними. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1892521 від 17 березня 2021 року в розмірі 6 376 грн 40 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 376 грн 40 коп. - заборгованість за процентами. Щодо доводів представника відповідача Бойчука К.М. про те, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували перерахування [PERSON] коштів, суд вказує, що враховуючи умови надання позики, саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання укладеного договору, однак цього не зробив. Натомість згідно копії платіжної інструкції № 3608b987-b82d-429a-b296-eaded0306779 від 17 березня 2021 року на картку [PERSON] № [NUMBER] 17 березня 2021 року було переведено 4 000 грн 00 коп. Згідно Довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-0000252509/ТНПП від 02 травня 2025 року на картку [PERSON] № [NUMBER] 17 березня 2021 року було переведено 4 000 грн 00 коп. Згідно відповіді, наданої АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-7067 від 07 липня 2025 року на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2025 року про витребування доказів, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Згідно руху коштів за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] за період з 17 по 20 березня 2021 року, що приєднано до вказаної відповіді, 17 березня 2021 року на картку зарахована сума - 4 000 грн 00 коп. Зважаючи на вказане, доводи представника відповідача Бойчука К.М. про те, що позивач не надав доказів перерахування відповідачу коштів, спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту отримання коштів, - не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 147 грн 49 коп. (6 376 грн 40 коп. х 2 422 грн 40 коп./13 460 грн 80 коп.). Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3 500 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано Договір №01-11/2024 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/2024 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, Витяг з Акту №13-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором №01-11/2024 про надання правничої допомоги від 16 травня 2025 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги, та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579934714.1 від 19 травня 2025 року. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 657 грн 95 коп. (6 376 грн 40 коп. х 3 500 грн 00 коп./13 460 грн 80 коп.).

Outcome: partial