Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та встановлення факту проживання однією сім`єю. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,46 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 090847, виданого 09 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 865, кадастровий номер 7421784800:03:000:1286 та на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,10 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 019901, виданого 09 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 278, кадастровий номер 7421784800:03:000:0458, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] . Також [PERSON] вказує, що вона разом із [PERSON] з 2014 року та до дня смерті останньої [INFO] проживала однією сім`єю, доглядала її, вела спільне господарство, мала спільний сімейний бюджет та побут, а після смерті останньої за власні кошти провела її поховання, а тому є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] . Для прийняття спадщини після померлої [PERSON] вона звернулася до Ічнянської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу та постановою державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори від 10.06.2025 року № 558/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючі документи на спадкове майно [PERSON] , а також документи для встановлення родинного зв`язку зі спадкодавцем та/або рішення суду, яке набрало законної сили, для підтвердження факту її проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини і рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , починаючи з кінця 2014 року і по дату смерті, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що проживала із [PERSON] по сусідству на одній вулиці. [PERSON] власної сім`ї не мала, сестра і брат останньої зловживали спиртними напоями та не спілкувалися із [PERSON] . Протягом тривалого часу, починаючи з 2014 року, вона товаришувала із [PERSON] , яка часто залишалася ночувати в її будинку. Також вони допомагали одна одній по господарству. [PERSON] надавала їй кошти для оплати послуг за електроенергію. Після смерті [PERSON] вона відбувала всі звичаї та обряди, пов`язані з її похованням. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Сидоренко О.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що в період з 2014 року по 2017 рік догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] , яка навідувала останню за місцем її проживання, так як [PERSON] мала гіпертонічну хворобу та потребувала стороннього догляду. Починаючи з 2017 року, через погіршення стану здоров`я [PERSON] , остання постійно проживала однією сім`єю з позивачкою [PERSON] в будинку останньої, яка здійснювала за нею догляд. Соціальний працівник для догляду за [PERSON] не призначався. На підтвердження зазначеного заявив клопотання в якому просив суд долучити до матеріалів справи оригінал відповіді КЗ «Центр надання соціальних послуг» Ічнянської міської ради від 24.09.2025 року № 01-04/709; акт підтвердження факту поховання від 15.09.2025 року, складеного жителями с. Івангород Прилуцького району Чернігівської області; копію лікарняної книги [PERSON] ; копію договору про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року; копії квитанцій про сплату комунальних послуг; копії Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЧН 000820 від 01 листопада 2019 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25 вересня 2025 року серії СВ № 1143830. Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Проти позовних вимог не заперечує. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні показали, що є сусідами позивачки [PERSON] та показали, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , починаючи з кінця 2014 року і по дату смерті [PERSON] , перебували в хороших відносинах між собою, вели спільне господарство. Часто [PERSON] та [PERSON] декілька днів проживали одна в одної. Також свідок [PERSON] показав, що на прохання [PERSON] возив [PERSON] до лікарні. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку та її представника, свідків, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,46 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 090847, виданого 09 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 865, кадастровий номер 7421784800:03:000:1286 (а.с. 19) та на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,10 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 019901, виданого 09 червня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 278, кадастровий номер 7421784800:03:000:0458, що належали [PERSON] (а.с. 20). Згідно копії довідки від 28.03.2025 року № 07.1-15/186, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одиноко (а.с. 11). Відповідно до постанови державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори Шарої В.В. від 10.06.2025 року № 558/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючі документи на спадкове майно [PERSON] , а також документи для встановлення родинного зв`язку зі спадкодавцем та/або рішення суду, яке набрало законної сили, для підтвердження факту її проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини і рекомендовано [PERSON] звернутися до суду (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності тощо. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та ін. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до копії Акту від 06 червня 2025 року по факту проживання [PERSON] , [INFO] , складеного комісією у складі депутатів Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Карапиша С.Г. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , починаючи з осені 2014 року та по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно здійснювала за нею догляд та фактично проживала однією сім`єю (купувала продукти харчування, готувала їжу, займалась пранням, сплачувала комунальні послуги, підтримувала в належному стані житловий будинок та прибудинкову територію) та за власні кошти здійснила її поховання (а.с. 14). Згідно копії рахунку ФОП [PERSON] № 237 від 30.10.2024 року, проведення поховання [PERSON] здійснювала позивачка [PERSON] (а.с. 15). Надані представником позивачки оригінал відповіді КЗ «Центр надання соціальних послуг» Ічнянської міської ради від 24.09.2025 року № 01-04/709; акт підтвердження факту поховання від 15.09.2025 року, складеного жителями с. Івангород Прилуцького району Чернігівської області; копія лікарняної книги [PERSON] не підтверджують факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, наявності спільного побуту та взаємних права та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до копії спадкової справи № 74/2025, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка по справі [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті останньої, звернувшись у передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини із відповідною заявою до Ічнянської державної нотаріальної контори (а.с. 31), інші спадкоємці після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до Ічнянської державної нотаріальної контори не зверталися, відомості про вчинення спадкодавицею [PERSON] заповіту в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 30-35). Суд бере до уваги показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що постійно [PERSON] разом із [PERSON] не проживала, а також критично ставиться до доданої позивачкою до позовної заяви копії Акту від 06 червня 2025 року по факту проживання [PERSON] , [INFO] , складеного комісією у складі депутатів Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Карапиша С.Г. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , згідно яких, починаючи з осені 2014 року та по день смерті [PERSON] [INFO] , постійно здійснювала за нею догляд та фактично проживала однією сім`єю (купувала продукти харчування, готувала їжу, займалась пранням, сплачувала комунальні послуги, підтримувала в належному стані житловий будинок та прибудинкову територію) та за власні кошти здійснила її поховання, оскільки зазначене не підтверджується жодними іншими належними та допустимими доказами. Суд акцентує увагу на тому, що як встановлено Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та ін. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц та від 28.05.2021 у справі №182/653/17 та зазначено, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання членом сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] у позовній заяві вказує, що з кінця 2014 року [PERSON] неодноразово залишалась на ночівлю в її будинку, тобто однією сім`єю позивачка із [PERSON] протягом 5 років до дня відкриття спадщини після її смерті не проживала, що також підтверджується копією довідки від 28.03.2025 року № 07.1-15/186, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 11) та копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 2002 року Ічнянським РВ УМВС України в Чернігівській області, в графі «місце проживання» якого вказано, що остання з 14 листопада 1979 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Крім того, позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів про наявність у позивачки [PERSON] та [PERSON] спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, ведення спільного господарства, участі у спільних витратах на утримання житла (відсутні докази сплати [PERSON] комунальних послуг за [PERSON] ), його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та згідно ч. 2 ст. 3 СК України, не складають сім`ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з померлою [INFO] [PERSON] , однією сім`єю з кінця 2014 року до дня смерті останньої, а тому у позивачки не виникло права на спадкування відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, після смерті спадкодавиці як спадкоємиці 4 черги за законом. Відмова у встановленні факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем унеможливлює задоволення похідної вимоги про визнання права власності. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed