Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

В лютому 2025 року позивач ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області, з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості, з тих підстав, що 08.06.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладеного кредитний договорів № 2004189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладеня договору кредиту та виначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно умов кредитного договору, товариство надала клієнту грошові кошти в сумі 2800,00 грн, на умовах строковості (строк кредиту 30 днів), зворотності, платності (стандартна процетна ставка 1,90%), а клієнт зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 7639,43 грн, яка складається з: прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300,82 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5338,61 на яку позивач ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло право вимоги, уклавши 24.12.2021 договір факторингу № 02-24122001. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування", п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач повідомив відповідача про дострокове погашення заборгованості, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2004189 від 06.08.2021 року в розмірі 7639,43 грн, та судові витрати в розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області Черненка В. О. від 20 березня 2025 року, у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2025 року від представника позивача ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" Пархомучка С. В. надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи, про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025, автоматизованою системою документообігу дану справу розподілено судді Синиці Л. П. 12.07.2025 вказану справу прийнято до провадження, призначено підготовче судового засідання. 18.08.2025 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 30 вересня 2025 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, підтверджено даними АТ "Укрпошта" рекомендований лист 0610278620657, вручений одержувачу 12.09.2025. Причини неявки суду не повідомив. Заяв та/або клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду справи в суд не надходило. Відзив на позов не подав. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Від сторін заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надійшло. У відповідності до статей 274, 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). За змістом частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" ). Згідно приписів частини 1 статті 1049, статті 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено,\~що 08.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (превісний кредитор) та [PERSON] укладено договір № 2004189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що містить Додаток № 1 до договору Графік платежів, паспорт споживчого кредиту, який підписано електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е317, за умовами якого товариство надало клієнту кредит в розмірі 2800,00 грн, у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізити платіжної картки № [NUMBER] , на умовах строковості (строк 30 днів), зворотності, платності (стандартна процентна ставка 1,9% в день), а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Факт отримання [PERSON] (відповідач у справі) кредитних коштів стверджується довідкою ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" від 04.03.2024 Вих. № 30414-0403, кошти в сумі 2800,00 грн безготівково перераховані 08.06.2021 12:56:06, на рахунок маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 92863697. В порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач допустив прострочення погашення кредиту і відсотків за ним, у зв`язку із чим, має заборгованість за вказаним договором в розмірі 7639,43 грн, яка складається з: прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300,82 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5338,61 грн, згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2004189, за період з 08.06.2021 - 04.12.2024, що сформована ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ". 24.12.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2004189 від 08.06.2021 укладеним з [PERSON] на суму боргу, відповідно до Витягу з Реєстру боржників, в розмірі 7639,43,00 грн. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно зі статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Відповідно до статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором № 2004189 від 08.06.2021, презумпція правомірності якого не спростована. При цьому вимог щодо визнання зазначеного правочину недійсними чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику відповідачу коштів у погодженому розмірі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором № 2004189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2021 року, не виконав, у передбачені строки, кошти (суму позики) не повернув. Принцип повернення, строковості та платності кредитного договору, договору позики, означає, що кредит має бути поверненим позичальником у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його користування. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оцінивши надані позивачем докази, та зважаючи на принцип змагальності сторін, передбачений ст. 12 ЦПК України, як і на передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок відповідача надати докази, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості, а за умов відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про відсутність порушення відповідачем зазначених умов кредитних договорів, як наслідок суд приходить до висновку про наявність порушення цих умов та наявність цієї заборгованості. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частини 1, 2 статті 1077 ЦК України визначають, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно частин 1, 3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання за договором № 2004189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2021 року не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув. Доказів протилежного суду не надано. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за вказаними договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Своє зобов`язання позичальником не виконано, з огляду на що стягненню на користь позивача підлягає заборгованість по тілу кредиту 2300,82 грн та нараховані, згідно договору проценти (розрахунок вказаного позивачем не надано), а відтак, така заборгованість визначається, виходячи із наданих суду матеріалів. Із Витягу з реєстру боржників, виписки з особового рахунку, наданого позивачем, встановлено, що з моменту відступлення первісним кредитором права вимоги до відповідача на користь позивача, будь-які додаткові нарахування за кредитним договором позивачем не здійснювалися. Здійснивши перевірку правильності нарахування процентів, суд звертає увагу на те, що стягненню з відповідача підлягають проценти, у сумі 1596,00 грн, що обчислюються, виходячи з розміру погодженим умовами договору відсотків (1,90%) за кожен день користування кредитом (30 днів) на суму кредиту 2800,00 грн (2800*1,90%*30). Умовами договору не передбачено пролонгації договору без вчинення активних дій з боку позичальника, а автопролонгація має бути здійснена з дотриманням п. 4.2 договору, що недоведено позивачем. А отже, нарахування процентів поза межами строку кредитування є неправомірним, у зв`язку з чим до стягнення підлягають проценти у сумі 1 596,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 викладено наступну позицію: "право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між первісним кредитором та [PERSON] договору № 2004189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2021 року, та встановлено факт переходу права вимоги за ним до "ФК КЕШ ТУ ГОУ", з урахуванням договору факторингу, як і те, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" слід стягнути заборгованість за договором № 2004189 від 08.06.2021 року у розмірі 3896,82 грн (2300,82 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту + 1596,00 грн - заборгованість за відсотками). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в частині пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1235,67 грн, що складає 51,01% , оскільки в такому співвідношенні було задоволено позовні вимоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial