Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ "Діджи Фінанс» звернувся у суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 06.07.2021 в особистому кабінеті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» подав заяву на отримання кредиту, таким чином 06.07.2021 відповідач уклав Договір споживчого кредиту з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (первісний кредитор), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 5700 грн. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором щодо відповідача. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» змінило назву на ТОВ «Компані Інвест Фінанс». Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 19204,424390,87 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 26.02.2025 [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування додаткових доказів. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Також суд звертає увагу, що відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі, відтак останній обізнаний про наявність судового провадження, однак відзиву на позовну не надіслав, заяв по суті позовних вимог від нього не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 06.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №10004074933, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 5700 грн. строком на 30 днів. Процентна ставка 1,71% в день, базова процентна ставка 2,71% в день. Сторони погодили графік платежів, згідно якого термін платежу 05.08.2021. Загальна вартість кредиту складає 8624,10 грн. та включає в себе: проценти за користування кредитом в розмірі 2924,10 грн. та тіло кредиту у розмірі 5700 грн. (а.с.26-32). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 5700 грн. підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 02.08.2024 та Додатком до листа, з якого вбачається, що 06.07.2021 здійснено транзакцію на рахунок № [NUMBER] , сума транзакції 5700. Вказані обставини також підтверджуються інформацією, наданою АТ «ПУМБ» від 06.03.2025 (а.с.39-40, 94). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] підтверджується інформацією, наданою АТ «Державний Ощадний Банк України» (а.с.96,98). З наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості, станом на 04.11.2021 заборгованість відповідача становить 24390,87 грн.(а.с.17-20). 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає ТОВ «Діджи Фінанс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.33-36). На виконання умов Договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» грошові суми у розмірі 1 488 000,00 грн., 744 000,00 грн. та 744 000,00 грн., щ підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с.49). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 05.09.2022 до Договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 24390,87 грн., з яких: 5700 грн. - тіло кредиту та 18690,87 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.12). Згідно Наказу №15-04-2024-1 від 15.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» змінила назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» (а.с.47). Також, судом встановлено, що [PERSON] являється військовослужбовцем, 20.02.2023 призваний на службу у ЗСУ на підставі Указу Президента України по мобілізації (а.с.83). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 06.07.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №10004074933 про надання споживчого кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Діджи Фінанс» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками по Кредитному Договору суду наданий Розрахунок заборгованості за період з 06.07.2021 по 04.11.2021. Разом з тим, Договором визначений строк дії Договору - 30 днів, термін внесення платежу - 05.08.2021. Будь яких даних щодо здійснення відповідачем дій для пролонгації вказаного кредиту матеріали справи не містять. Згідно наданого позивачем розрахунку проценти за користування кредитом за період з 06.07.2021 по 05.08.2021 складають 2 924,10 грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 2 924,10 грн. за 30 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. 5.3 Суд не приймає до уваги той факт, що відповідач являється військовослужбовцем, оскільки в даному випадку це не має значення для правильного вирішення справи, так як кредитний договір було укладено останнім 06.07.2021, тобто ще до призову на військову службу, тому на нього не поширюються пільги встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 5.4 У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.5 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги 42649746 від 01.04.2024; Додатковою угодою до Договору від 16.09.2024; Детальним описом робіт; Актом про підтвердження надання правничої допомоги від 16.09.2024 та Детальним описом робіт від 16.09.2024 (а.с.10, 21, 23-25, 38). Позовні вимоги задоволено судом на 35%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 847,84 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн.

Outcome: partial