Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22746-12/2023 від 27.12.2023 року у розмірі 57\~500,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») і [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір № 22746-12/2023, на підставі якого відповідачу надано кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 28.05.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №\~28052024, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору № 22746-12/2023, неповернення суми кредиту та нарахованих процентів у встановлені договором строки заборгованість відповідача за договором становить 57\~500,00 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 3028,00 грн сплаченого судового збору та 1514,00 грн витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», посилаючись на те, що до позовної заяви не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт надання йому кредиту та, як наслідок, факт наявності невиконаного кредитного зобов`язання. Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки такий розрахунок не є первинним документом фінансового (бухгалтерського) обліку та має лише інформаційний характер у контексті визначення ціни позову. З огляду на наведені обставини просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у ТОВ «ФК «ЄАПБ» відсутні оригінали первинних документів, які підтверджують факт перерахування позичальнику кредитних коштів, оскільки такі документи є банківською таємницею та зберігаються безпосередньо у кредитодавця. Натомість позивач надав суду усі наявні документи за кредитним договором, що були передані йому за договором факторингу, серед яких розрахунок заборгованості та інформаційна довідка №\~3426_250131135303 від 31.01.2025\~року про переказ кредитних коштів. Окрім того, звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, проте не зробив цього. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,повторно не з`явився у судове засідання. Суд установив такі обставини. 27.12.2023 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] в електронній формі за допомогою вебсайту товариства та із використанням електронних підписів, у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, уклали договір про надання фінансового кредиту №\~22746-12/2023. Як видно зі змісту п. 2.18 договору, його сторони погодили, що після здійснення акцепту позичальником оферти Товариства, що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», Товариство накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал договору завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного кредитного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язалось надати [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 20\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту у безготівковій формі у національні валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-9647, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважає наданим у день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається строком на 100 днів. Дата надання кредиту 27.12.2023 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 04.04.2024 року. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 договору). Згідно з п. 1.4.1 договору процентна ставка становить 2,50 % у день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.4.2 договору, якщо клієнт 20.01.2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку в розмірі 40,00 % на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів. Як видно зі змісту п. 3.1 договору, за користування кредитом Товариством нараховують виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредиту здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Так, до позовної заяви долучено додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 22746-12/2023, підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить графік платежів за договором та зі змісту якого видно, що загальна вартість кредиту за договором визначена у розмірі 70\~000,00 грн, з яких 20\~000,00 грн сума кредиту за договором, 50\~000,00 грн проценти за користування кредитом. На підтвердження виконання позивачем переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця, до позовної заяви долучено копію паспорта споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 27.12.2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з інформаційною довідкою № 3426_250131135303 від 31.01.2025 року на виконання умов договору на переказ коштів № ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ\~«Універсальні платіжні рішення») 27.12.2023 року перерахувало 20\~000,00 грн на картку № [NUMBER] (номер транзакції у системі iPay.ua 325397168). Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості, складеним ТОВ\~«Стар Файненс Груп», станом на 27.05.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~22746-12/2023 від 27.12.2023 року становила 57\~500,00 грн, з яких 20\~000,00 тіло кредиту, 12\~500,00 грн відсотки, 25\~000,00 грн прострочені відсотки, 0,00\~грн комісія, штрафи. Зі змісту цього розрахунку також видно, що [PERSON] сплатив загалом 12\~500,00 грн за договором, які кредитодавець відніс у рахунок сплати процентів. 28.05.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) і ТОВ\~«Стар Файненс Груп» (клієнт) уклали договір факторингу № 28052024, відповідно до п. 1.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження відступлення на користь позивача права вимоги за кредитним договором №\~22746-12/2023 від 27.12.2023 року до позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28052024 від 28.05.2024 року. Зі змісту вищевказаного витягу видно, що ТОВ\~«Стар Файненс Груп» відступило позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~22746-12/2023 від 27.12.2023 року на загальну суму 57\~500,00 грн, з яких 20\~000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 37\~500,00 грн заборгованість за відсотками. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.\~ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.\~1\~ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Встановлено, що 27.12.2023 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання фінансового кредиту №\~22746-12/2023, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 28052024 від 28.05.2024 року. За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 20\~000,00 грн на строк 100 днів із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 2,50 % у день. Водночас суд критично оцінює доводи відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази надання кредиту з огляду на таке. У постанові від 06.05.2020 року (справа № 372/223/17) Верховний Суд вказав, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Тобто первинні бухгалтерські документи не є єдиним можливим доказом наявності кредитних відносин і отримання кредитних коштів, на що відповідач посилається у відзиві. Натомість у матеріалах справи наявна копія кредитного договору № 22746-12/2023 від 27.12.2023 року з додатками, а також інформаційна довідка № 3426_250131135303 від 31.01.2025 року про здійснення 27.12.2023 року переказу коштів у розмірі 20\~000,00 грн на банківську картку №\~ [NUMBER] , зазначену відповідачем у договорі. На переконання суду, зібрані у справі докази (договір про надання фінансового кредиту з додатками, інформаційна довідка про переказ коштів) підтверджують обставини укладення кредитного договору та видачі [PERSON] кредиту у розмірі 20\~000,00\~грн шляхом здійснення безготівкового переказу на банківську картку №\~ [NUMBER] . Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідач не спростував, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 22746-12/2023 від 27.12.2023 року у розмірі 57\~500,00 грн, з яких 20\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 37\~500,00 грн заборгованість за відсотками. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ», серед іншого, просить стягнути з відповідача на користь Товариства судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрат, пов`язаних із розглядом справи (витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів) у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів (п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як видно зі змісту платіжної інструкції № 117997 від 17.06.2025 року, за подання цього позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Водночас до позовної заяви не долучено жодних доказів (договорів, рахунків тощо) на підтвердження понесених позивачем витрат, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що у силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 3028,00 грн сплаченого позивачем судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved