Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Описова частина рішення: 15.08.2025 до Радехівського районного суду Львівської області в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» - Пархомчук С.В. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 20.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1474048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору Товариство надає клієнту грошові кошти в гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою передбачені договором. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн., строк кредиту 30 днів; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна % ставка 1,9 % в день. 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу №1-07092021, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №1474048 від 20.01.2021 укладеним з [PERSON] . 07.09.2021 ТОВ ««ФК Айкон Дебт Коллекшн»набув права грошової вимоги до відповідача на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021. Станом на 12.06.2025 у зв`язку з порушенням зобов`язань по Кредитному договору, відповідач має заборгованість в розмірі 12 920,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 920,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами. Просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не надавав. Заяви (клопотання) учасників справи У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с.1-11). Процесуальні дії у справі Суддя своєю ухвалою від 18.08.2025 залишив матеріали позовної заяви без руху, 25.08.2025 такі представником позивача усунені (Суддя Патинок О.П. з 25.08.2025 по 05.09.2025 включно перебувала у щорічній основній відпустці). 08.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №1744779 від 08.09.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Суддя своєю ухвалою від 09.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.75). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подавав. 30.09.2025 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд встановив, що 20.01.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1474048, відповідно до умов якого сума кредиту становить 4 000,00 гривень (п. 1.2) Кредит надається строком на 30 днів (п. 1.3). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п.2.1). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (п.5.1). (а.с.12-21). Відповідно до графіку платежів до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1474048, дата повернення кредиту та сплата нарахованих відсотків 19.02.2021. Сума кредиту: 4 000,00 грн. Сума нарахованих відсотків: 684,00 грн. Разом до сплати: 4 684,00 грн. (а.с.25). Паспортом споживчого кредиту, який міститься в матеріалах справи в електронному вигляді передбачені такі ж умови кредитування як у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1474048 (а.с.22-24). З інформаційної довідки від 02.07.025 вих. №2643_250702150918 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» слідує, що 20.01.2021 о 10:48:00 успішно перераховані кошти в сумі 4 000,00 гривень на платіжну карту маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-78121390, призначення платежу: зарахування 4 000,00 грн на карту [NUMBER] (а.с.28). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна», клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладений договір №1474048 від 20.01.2021 ідентифікований ТОВ «Лінеура Україна, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/ на мобільний номер телефону- [NUMBER] , наданий одноразовий ідентифікатор К808 (а.с.27). 07 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передав (відступив) ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» прийняв належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 29-35). Відповідно до платіжної інструкції від 08.09.2021 №42 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» оплату ціни відступлення права вимоги за договором факторингу№1-07092021 від 07.09.2021 (а.с.36). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1474048 від 20.01.2021 в сумі 12 920,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень - залишок по тілу кредиту, 8 920,00 гривень - залишок по відсотках (а.с.37). В подальшому, 07.09.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» було укладено договір факторингу № 2-07/09/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» передав (відступив) ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» прийняв належні ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с.38-41). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1474048 від 20.01.2021 в сумі 12 920,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень - залишок по тілу кредиту, 8 920,00 гривень - залишок по відсотках (а.с.42). Відповідно до платіжної інструкції від 08.09.2021 №379 ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» перерахувало ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» оплату послуг згідно договору відступлення права вимоги №2-07/09/2021 від 07.09.2021 у розмірі 1 120 257,78 гривень (а.с.43). На адресу відповідача була направлена вимога б/н від 13.06.2025 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №1474048 від 20.01.2021 (а.с.44-48). Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №1474048 від 20.01.2021 та розрахунку заборгованості - заборгованість [PERSON] станом на 12.06.2025 становить 12 920,00 гривень, яка складається із: 4 000,00 гривень - залишок по тілу кредиту, 8 920,00 гривень - залишок по відсотках (а.с.26;68-70). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі. Відповідач у судове засідання не з`явився та не представив жодних належних та допустимих доказів заперечення щодо укладення договору та повернення отриманих коштів. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором №1474048 від 20.01.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 12 920,00 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 гривень судового збору. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ. В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар. Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір № 09/07/2025 про надання правничої допомоги від 09.07.2025 укладеного між ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчук С.В. (а.с.49-52); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 8096/10, виданого 18.07.2019 Радою адвокатів Київської області (а.с.48); довіреність від 09.07.2025 (а.с.46-47;96-97); акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025, згідно якого загальна вартість послуг з надання правової допомоги становить - 10 500,00 гривень (а.с.98); рахунок від 15.09.2025 (а.с.103). При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 10 500,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved