Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~звернулось до\~Карлівського районного\~суду Полтавської\~області з\~позовною заявою,\~якою просить\~стягнути з\~відповідача \~заборгованість за\~Кредитним договором\~№ 2065780\~від 25.06.2021\~року,\~в сумі\~12630,00\~грн.та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2065780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору №1, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн.; дата надання кредиту: 25.06.2021 року; строк кредиту : 25 днів; валюта кредиту: UAH; цільове призначення - на споживчі потреби Стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 12630,00 грн., (Дванадцять тисяч шiстсот тридцять гривень 00 копiйок), яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 8630,00 грн. 24.12.2021\~року між\~ТОВ ЛІНЕУРА\~Україна» та\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~укладено договір\~факторингу №02-24122001\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» відступило\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ КЕШ\~ТУ ГОУ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги\~до боржників\~вказаних в\~реєстрі боржників.\~Відповідно до\~реєстру боржників\~від 24.12.2021\~року до\~договору факторингу\~№02-24122001\~ТОВ «ФК\~КЕШ ТУ\~ГОУ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~ [PERSON] . Ухвалою від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22.07.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 24.06.2025 до суду від представника позивача адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява, у якій він просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, розгляд заяви просив здійснити без виклику сторін. Не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач повторно не з`явився до суду, причини неявки не відомі. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами та доказами та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.06.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» та\~ [PERSON] \~ укладено\~кредитний договір\~№ 2065780\~ про\~надання коштів\~на умовах\~споживчого кредиту\~який відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора (електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача. Відповідно до умов Кредитного договору №1, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн.; дата надання кредиту: 25.06.2021 року; строк кредиту : 25 днів; валюта кредиту: UAH; цільове призначення - на споживчі потреби Стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. До укладання договору відповідач ознайомився з інформацією та підписав Паспорт споживчого кредиту. Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту за Договором про надання фінансового кредиту №2065780 від 25.06.2021 визначені в додатку № 1 до Договору. Договір про надання фінансового кредиту №2065780 від 25.06.2021 року містить електронний підпис Х574 від імені [PERSON] . Судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитом. На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору №1, позивач надає лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.03.2024, відповідно до якого 25.06.2021 року на картковий рахунок Відповідача №1 було перераховано кредитні кошти в сумі 4000.00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 12630,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 8630.00 грн. 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , вказана загальна сума заборгованості 12630,00 грн. Позивачем 31.01.2025 з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором у якій було також повідомлено про відступлення ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» права вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі укладеного між ними договору факторингу. Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 зазначеного Закону). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредитні кошти, однак неналежним чином виконувавла кредитні зобов`язання, добровільно не сплатив обумовлені кредитними правовідносинами платежі, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача у загальному розмірі 12630,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 8630.00 грн. Відповідач не подав відзив, не надав суду належних та допустимих доказів, які спростовують доводи позовної заяви та розміру заборгованості. Отже, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та стягнення з [PERSON] суми боргу у визначеному позивачем розмірі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, а всього 12922,40 грн. Позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в особі Осипенко І.С. 29 грудня 2023 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Пархомчуком С.В. До матеріалів справи додано Додаткову угоду №1 від 27.12.2024, надано Акт про отримання правової допомоги від 09.06.2025, рахунок та платіжну інструкцію №39409 на суму 10500 грн. (призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно рахунку 09.06.2025-25 Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 10500 гривень, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат. Суд зауважує, що від відповідача відсутні заперечерння, щодо стягнення з нього судових витрат у зазначеному розмірі, із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не звертався, натомість суд самостійно вирішити таке питання позбавлений можливості, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»\~слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Outcome: approved