Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.09.2025 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.05.2025 року і до закінчення [PERSON] навчання в Професійному училищі №1 м. Вроцлав, Польща, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Із [PERSON] стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 1211,60 грн. 19.08.2025 року представник позивача - адвокат Гиря А.В. посилаючись на ч.8 ст.141 ЦПК України зробила відповідну заяву про стягнення судових витрат з відповідача, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. У випадку ухвалення рішення на користь позивача, останньою будуть у встановлений строк подані докази відповідних судових витрат. 23.09.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Гиря А.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій посилалася на ст. ст. 134, 137 ЦПК України, ст. ст. 627, 903 ЦК України та просила стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. На підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги надала акт виконаних робіт (наданих послуг) та платіжну інструкцію. Надалі подала клопотання про розгляду справи без її участі, просила задовольнити клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в повному обсязі. 29.09.2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Міхальова В.В. подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 1000 грн. На обґрунтування клопотання зазначила, що справа відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, справа є незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно правових актів, не характеризується наявністю виключної правової проблеми і містить незначних обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування та наявна стала судова практика, а розгляд даної категорії справ, складання документів вказаних в акті виконаних робіт не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, при винесенні додаткового рішення просила врахувати фінансовий стан відповідача, а саме згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору у [PERSON] за період з січня 2025 року по червень 2025 року відсутня інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утримання податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків. Окрім того, вважає розмір вартості послуг завищеним і неспівмірним із предметом позову, а об`єм виконаних робіт незначний, оскільки у даній справі позовні вимоги задоволено частково. 30.09.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Гиря А.В. подала заперечення на клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В якому зазначила, що відповідач необґрунтовано стверджує, що обсяг виконаних робіт є незначним, а гонорар завищеним, що спростовується актом виконаних робіт. Вважає, що справи щодо аліментів, навіть у спрощеному провадженні, потребують збору доказів, підготовки та подання процесуальних документів і участі у судових засіданнях. Крім того, адвокат майже 5 годин виконала висококваліфіковану письмову роботу та двічі з`являлася до суду. Вважає, що відсутність офіційного доходу відповідача не може бути підставою для звільнення чи зменшення обов`язку компенсувати витрати на правничу допомогу (постанова ВС від 17.03.2021 у справі №910/12876/19). Питання про внесення додаткового рішення суд вирішує без участі учасників справи, що не суперечить положенню ч.4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Суд вивчивши заяву представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в частині вирішення даної заяви, приходить до таких висновків. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою\~статті 30 Закону № 5076-VI\~як «форма винагороди адвоката», але в розумінні\~ЦК України\~становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Так, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Отже, виходячи із вимог п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд, приймає доводи представника позивача та при ухваленні додаткового рішення застосовує пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, в якій зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім того, Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 вказав, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial