Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

06 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову із посиланням на ст. ст. 80, 84, 180, 181, 182, 191, 192 СК України зазначає, що відповідач є батьком дитини, хоч і надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте така допомога надається не періодично і у недостатньому розмірі, протягом останніх двох місяців взагалі не надається. Відповідач отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Вона в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, будь-яких доходів не має. Ухвалою судді від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, суду пояснив, що він надає матеріальну допомогу дитині, остання не зареєстрована за адресою місця проживання позивача, позивач не хоче укласти договір з його батьками щодо утримання дитини, прагне шахрайським шляхом заволодіти грошима у своїх цілях. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 квітня 2023 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.2023, виданого Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки № 16 від 05.08.2025, виданої головою квартального комітету № 16 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки № 07 від 05.08.2025, виданої директором ТОВ «Айлаз», [PERSON] , медична сестра, дійсно знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.09.2023 р. по [INFO] включно (а.с. 11). Як вбачається з відповіді № 1688630 від 21.08.2025 з ЄДДР [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 124). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Як встановлено судом, між батьками не укладено договору про сплату аліментів, відповідач не перераховує систематично кошти для утримання дитини. При цьому суд зауважує, що стягувач аліментів відповідно до норм сімейного законодавства має право на подання позову про стягнення аліментів незалежно від добровільної сплати коштів платником аліментів. Суд звертає увагу відповідача на те, що звернення із вимогою про стягнення аліментів на підставі рішення суду є правом позивача, яке забезпечує позивачу захист від можливих зловживань з оплатою, виключає необхідність зайвого спілкування у випадку неприязних відносин між батьками, а також забезпечує стабільність в утриманні та захищеність дитини в питанні належного матеріального забезпечення зі сторони того з батьків, який не проживає з дитиною. Враховуючі всі обставини справи, а також матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд вважає, що з останнього необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з дня подання позову і до повноліття дитини. Доводи відповідача щодо використання коштів позивачем на свої цілі суд не приймає до уваги. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Також суд звертає увагу сторін, що нормами СК України, зокрема, ст. 186 цього Кодексу, передбачено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, що здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивача на період до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи із змісту частини четвертої даної норми, дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.1, ч.2 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини. Відповідно до положень правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2021 у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. В своєму позові позивач зазначає, що відповідач отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров`я, тому має змогу сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В той же час, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має доходи, та відповідно має матеріальну можливість сплачувати аліменти на дружину, будь-яких клопотань з цього приводу, про витребування доказів до суду не надходило, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Також з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial