Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

31 липня 2025 року ТОВ «Авентус - Україна», в особі свого представника Ушакевич М.П., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8560037 від 10.12.2024 року, де просило стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 88 000,00 грн, з яких 40 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 48 000,00 грн - заборгованість повідсотках та судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та 105,00 грн інших судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 10 грудня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладений договір за №8560037 про надання споживчого кредиту в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і відповідно до умов цього договору позикодаець зобов`язався передати позичальнику кредитні кошти у сумі 40 000 гривень 00 копійок строком на 360 днів, за умови виконання позичальником графіку платежів та інші зобов`язання у повному обсязі та в строки/терміни, що визначені Договором. Дата надання кредиту: 10.12.2024 року. Остаточний строк погашення кредитних зобов`язань: 09.01.2025 року. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок банківської картки № [NUMBER] . Як зазначається в позові, позичальник отримав від позикодавця грошові кошти у сумі 40 000,00 грн шляхом перерахування на платжну картку, в свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала належним чином у зв`язку із чим виникла заборгованість за Договором в розмірі 88 000,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 40 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 48 000,00 грн, яку позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачки. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас у поданій позовній заяві, представник позивача - адвокат Ушакевич М.П. просила справу розглядати без участі представника ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», проти винесення заочного рішення не заперечувала. Частиною 3 статті 211 ЦПК Українипередбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялался своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання та додатково шлящом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду, а також за допомогою СМС-повідомлення. Причини неявки відповідачка суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило та у встановлений ч. 7ст. 178 ЦПК Українистрок відзиву на позовну заяву не подавала. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, враховуючи, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, а позивач не проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалює заочне рішення у справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи. судом встановлено наступне. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що 10 грудня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладений договір за №8560037 про надання споживчого кредитув електронній формі (п. 1.1 Договору). За умовами, визначеними п.п. 1.2 1.4 Договору позивач надає відповідачці кредит, а відповідачка зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Передбачені Договором. Сума кредиту: 40,000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодиічність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є Додатком № 1 до нього. У п. 1.5 Договору сторони дійшли згоди, що: тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка становить 0,43 % в день та застосовується, якщо споживач до 09 січня 2025 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до умов, закріплених у п.п. 1.7-1.8 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,00 % в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,95% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 144 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 137 160,00 грн. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. Договору проценти, які нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 5.4. договору визначено, що у разі затримання Споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу Споживача, зазначеній в договорі. Моментом отримання Споживачем повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №8560037 від 10 грудня 2024 року обчислена загальна вартість кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит складає 177 000,00 грн, з яких: 40 000,00 грн сума кредиту та 137 100,00 грн розмір процентів. За погодженим графіком платежів, відповідачка протягом 12 платежів проводить розрархунки із позивачем з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Останнійтермін сплати за кредитом: 09.12.2025 року. Договір та Додаток № 1 до нього підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором А4155, 10.12.2024 о 18:34:22. До укладення Договору. Відповідачка ознайомилась із Паспортом споживчого кредиту, про що свідчить її підпис одноразовим ідентифікатором SE5332, 10.12.2024 о 18:33:01. Враховуючи вищевикладене, про надання споживчого кредиту №8560037 від 10 грудня 2024 року було укладено між сторонами в електронній формі, він є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленимст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», позаяк позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 14.05.2025 року № 20250514-196 підтверджується платіжна операція із зарахування на картку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 40 000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відповідачка не сплачувалапозивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 13 травня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 000,00грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 40 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в сумі 48 000 грн. 04 червня 2025 року ТОВ«АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено відповідачці досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 88 000,00 грн. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після укладення Договору, відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань з періодичногоповернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Між тим, станом на 13.05.2025 року за відповідачкою рахується заборгованість за Договором, яку в досудовому порядку відповідачка позивачу не сплатила. Іншого, матеріали справи не містять. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію`закріплено визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію`передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ізстаттею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу Українитастаттею 79 Кодексу адміністративного судочинства України(п.13 ст.11Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами, закріпленими у ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимогзаконів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги, за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку,що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК Українивизначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилами, визначеними ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як встановлено судом договір про надання споживчого кредиту №8560037 від 10 грудня 2024 року, укладений між його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, визначенимиЗаконом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України «Про електронну комерцію», іпідписаний особисто відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. В договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач був ознайомлений з умовами кредитування. Підписавши договір про надання споживчого кредиту, відповідачка відповідно до ст.ст. 3 та 627 ЦК Українидобровільно погодла такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. За правилами, визначеними ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами, закріпленими у ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог, закріплених уст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За результатами розгляду справи, суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, відповідно до статті 204 ЦК Україниє правомірним та укладеним у письмовій формі, а це у свою чергу свідчить, що сторонами дотримано вимоги щодо форми кредитного договору, закріплені у ст. 1055 ЦК України. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №8560037 від 10 грудня 2024 року, у розмірі 88 000,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 40 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в сумі 48 000,00грн. Водночас суд зауважує, що відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву та не спростувала розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями. За таких обставин, суд спираючись на дослідженні докази, приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та приходить до висновку щодо необхідності їх задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. У позовній заяві позивач вказав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» очікує понести, пов`язаних із розглядом справи, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із\~з вчиненнямінших процесуальнихдій,необхідних длярозгляду справиабо підготовкидо їїрозглядуу сумі 105,00 грнта просив стягнути із відповідачки такі витрати. Згідно положень, закріплених у ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. В договорі про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і таке інше) та може бути визначений їх обсяг. Якщо необхідність несення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з`ясувалася після укладення договору, адвокат повинен негайно повідомити про це клієнта та отримати його згоду на погашення необумовлених раніше видатків. Зі змісту договору за №0705-25 про надання правничої допомоги, укладеного 07 травня 2025 року між адвокатським об`єднанням «Правовий курс», в особі директора Разумного Є.М. і ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за його зверненням на довгострокові основі правничу допомогу у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язався прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору. Згідно п.3.1. Договору за договором про надання правничої допомоги в суді першої інстанції, клієнт сплачує на користь об`єднання винагороду, розмір якої визначається та фіксується сторонами додатково в Акті прийому наданої правничої допомоги в залежності від строків вирішення спірних правовідносин, ступені важкості справи, обсягу правничих послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. 17 червня 2025 року між адвокатським об`єднанням «Правовий курс» і ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги №0705-25 від 07 травня 2025 року, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди доповнити п.3.1. договору підпунктом 3.1.2. в якому закріпили, що додатково до винагороди, визначеної підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору, клієнт щомісячно зі сплатою винагороди відшкодовує об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог /повідомлень/ претензій боржникам у розмірі 105,00 грн за одну вимогу/повідомлення/претензію. Відшкодування здійснюється за результатами відправлених вимог на підставі підтверджуючих документів, наданих об`єднанням. Отже сторони визначили і узгодили види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, а саме витрати з відправлення досудових вимог/повідомлень/претензій боржникам у розмірі 105,00 грн за одну вимогу/повідомлення/претензію, порядок їх погашення. На підтвердження понесення таких витрат до матеріалів справи долучено досудову вимогу з доказами її надсилання відповідачці. Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). За правилами, визначеними ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень, закріплених у ч. 5 ст. 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат передбачене ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Водночас у частині 5 зазначеної норми цього Кодексу визначені критерії,

Outcome: approved