Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач ТзОВ «ФК «ЕЙС» звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №00-9721055 від 14.04.2024 в сумі 41846,43 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 14.04.2024 між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ" та відповідачем було укладено кредитний договір №00-9721055 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказує, що ТзОВ «МАКС КРЕДИТ" виконало умови договору, а саме надало відповідачу кредит, шляхом перерахування суми кредиту 6900 грн. на картковий рахунок відповідача. Зазначає, що на підставі договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 набув права грошової вимоги до відповідача за договором №00-9721055 від 14.04.2024 в сумі 41846,43 грн. Вказує, що відповідач не виконав умови договору належним чином, не повністю сплатив заборгованість, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість. 28.07.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволені позову просить відмовити в повному обсязі, оскільки відсутні докази укладення кредитного договору, не надано підтвердження правонаступництва, відсутні розрахунки заборгованості, не доведено факту отримання кредитних коштів. 31.07.2025 представник позивача подав відповідь на відзив згідно якої просить позов задоволити в повному обсязі, оскільки ним доведено факт укладення кредитного договору, виконання зобов`язання за кредитним договором, та отримання права вимоги за кредитним договором, а відповідач безпідставно намагається поставити під сумнів докази надані ним та ввести суд в оману. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач, в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Оскільки, відповідач будучи належним чином повідомлений про судове засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву де виклав свою позицію щодо позову, то суд приходить до висновку про розгляд справи за його відсутності. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14.04.2024 між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ" та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №00-9721055 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.11-15). Встановлено, що вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «98815», який було відправлено відповідачу на телефон [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до умов вказаного договору, сума ліміту кредитної лінії 6900 грн.; строк дії кредитної лінії 360 днів; стандартна процентна ставка 2,47% за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка 1,11% за кожен день користування кредитом; кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10% від суми кредиту, що складає 690 грн.; сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6900 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Судом встановлено, що ТзОВ «МАКС КРЕДИТ" виконало умови договору, а саме надало відповідачу кредит шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується листом та випискою по рахунку наданою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.56-57). Встановлено, що всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 41846,43 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 7590,00 грн; прострочена заборгованість за процентами становить: 34256,43 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором № 00-9721055 від 14.04.2024 та розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що 25.11.2024 між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що порядку та на умовах визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеним кредитним договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТзОВ «МАКС КРЕДИТ до договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №00-9721055 від 14.04.2024 в сумі 41846,43 грн. з яких 7590 грн. - залишок заборгованості по тілу кредита; 34256,43 грн. - залишок заборгованості по звичайним відсоткам. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, судом встановлено, що 14.04.2024 року між ТзОВ "МАКС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №00-9721055. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позики, зокрема, розмір позики, порядок її надання і повернення, розмір відсотків за користування позикою. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає за кредитним договором №00-9721055 в розмірі 41846,43 грн. Встановлено, що позивач ТзОВ «ФК "ЕЙС» на підставі вищедослідженого судом договору факторингу, набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору. Що стосується заперечень проти позову викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, то суд їх до уваги не приймає, з огляду на наступне. Так, згідно п.2.1 спірного кредитного договору, для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті компанії та мати доступ до особистого кабінету. При здійсненні реєстрації, позичальник має пройти процедури ідентифікації/веріфікації,

Outcome: approved