Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] ,у якому просить: 1) стягнути із [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 у розмірі 45514,00 грн, яка складається із: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40014,00 - заборгованість за відсотками; 2) стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.01.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, тобто вказав особисті персональні ідентифікаційні дані. Після вчинених дій відповідача, ТОВ «Макс Кредит» 29.01.2024 ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] . 17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9598542 від 29.01.2024 на загальну суму 45514,00 грн. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №020425-У, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги [PERSON] за кредитним договором №00-9598542 від 29.01.2024 на загальну суму 45514,00 грн. Наявність заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9598542 зумовила звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23.05.2025 позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 31.07.2025 задоволено частково клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «Райффайзен Банк: інформацію, чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка, маска картки № [NUMBER] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 29.01.2024 - 03.02.2024 у сумі 5000 грн (безготівкове зарахування згідно транзакції № 40652-45045-80734 від 29.01.2024), надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, - надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок Боржника). 29.08.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшли витребовані докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, відзиву на позов не подала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 29.01.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-9598542 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит». За умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 Договору). Відповідно до п.п. 1.2-1.3 Договору сума ліміту кредитної лінії складає 5000,00 грн, строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів. Згідно п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування. За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00 % від кредиту, що складає 500 грн (п. 1.5 Договору). Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 2,5% (п. 1.6.1 Договору). Відповідно п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 49960,00 грн. Реквізити картки № [NUMBER] були зазначені [PERSON] при укладенні кредитного договору, що відображено у п. 2.8. договору. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «20616», що надісланий 29.01.2024 о 12:34 год. та введений позичальником 29.01.2024 о 12:35 год. Також, довідкою про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з якою укладено договір № 00-9598542 від 29.01.2024, ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником проводився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором «20616» (час відправки ідентифікатора позичальнику - 29.01.2024 о 12:34 год, на номер +380502901186). Крім того, [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування. На підтвердження зарахування коштів ТОВ «Юніт Капітал» надало інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн», в якій зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн» через платіжний сервіс Platon було успішно перераховано кошти у сумі 5000,00 грн за транзакцією № 40652-45045-80734 (дата проведення транзакції - 29.01.2024 о 12:35 год,) на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 00-9598542 [PERSON] має заборгованість у розмірі 45514,00 грн, з яких: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40014,00 грн - заборгованість за відсотками. ТОВ «Юніт Капітал» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 станом на 07.05.2025 не погашена. 17.12.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) зобов`язується передати «сплатити» ТОВ «Макс Кредит» (Клієнт) суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Сторони договору факторингу 17.12.2024 підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 становить 45514,00 грн, з яких 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40014,00 грн - заборгованість за відсотками. З копії договору факторингу № 020425-У від 02.04.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 на загальну суму 45514,00 грн, з яких 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40014,00 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується копією витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу № 020425-У від 02.04.2025. Стверджуючи про наявність заборгованості за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 на загальну суму 45514,00 грн, ТОВ «Юніт капітал» звернулось до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] 29.01.2024 укладено договір кредитної лінії № 00-9598542. 29.08.2025 до суду надійшли витребувані докази, зокрема, відповідь АТ "РАаффайзен Банк", з якої вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] зазначено в анкетних даних [PERSON] та є фінансовим номером, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операція за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 29.01.2024 по 03.02.2024. Повний номер рахунку - № [NUMBER] , який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також АТ "Райффайзен Банк" надано виписку про рух коштів за банківською карткою № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), яка належить [PERSON] , за період з 29.01.2024 по 03.02.2024. На підтвердження факту зарахування грошових коштів на банківську картку [PERSON] позивач надав інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн», відповідно якої ТОВ «Платежі Онлайн» через платіжний сервіс Platon було успішно перераховано кошти у сумі 5000,00 грн за транзакцією № 40652-45045-80734 (дата проведення транзакції - 29.01.2024 о 12:35 год,) на платіжну картку № [NUMBER] . Однак, з витребуваної судом та наданої банком виписки про рух коштів за банківською карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , за період з 29.01.2024 по 03.02.2024 не вбачається факт зарахування кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн на рахунок [PERSON] , як це передбачено умовами кредитного договору. Крім того, позивачем не надано доказів про наявність договірних відносин між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Платежі Онлайн» щодо переказу платежів. Також, в договорі про відкриття кредитної лінії сторонами не обумовлено, що такий переказ буде здійснено через ТОВ «Платежі Онлайн». Враховуючи викладене, зазначена довідка сама по собі не може підтверджувати переказ коштів за кредитним договором на користь відповідача. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). На підтвердження наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 позивачем надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку за кредитним договором. Разом з тим, надані ТОВ «Юніт Капітал» розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку за кредитним договором № 00-9598542 від 29.01.2024 за боржником [PERSON] не підтверджуються первинними документами. Позивачем не надано доказів на підтвердження передачі ТОВ «Макс Кредит» грошових коштів [PERSON] у кредит, що встановлено умовами вказаного договору. Наданий розрахунок заборгованості містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Зазначений розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, в даному випадку (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Суд зауважує, що після отримання відповіді на ухвалу суду про витребування доказів, постановленою за клопотанням предстанвика ТОВ "Юніт Капітал", та ознайомлення зі змістом банківської виписки по рахунку [PERSON] позивач не був позбавлений можливості заявити клопотання про витребування судом інших доказів отримання відповідачкою суми кредиту, вказаної у позовній заяві. Проте, такою можливстю позивач не скористався, клопотання про витребування доказів не подав. Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачці грошових коштів за кредитним договором суду не надано. Отже, у задоволені позовних вимог необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed