Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 39606 гривень 69 копійок, судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058. За заявою від 07 травня 2015 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №753937 від 27 квітня 2015 року. На підставі Акту МСЕК серії 12ААА №895710 від 18 квітня 2018 року, виплату пенсії по інвалідності ІІ групи подовжено, оскільки при повторному огляді підтверджено групу ІІ та строк, на який встановлена інвалідність вказано безстроково. 13 травня 2020 року [PERSON] призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058. На адресу Головного управління надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 березня 2025 року №0400-011101-9/62336, згідно якого отримано виписку уз акту огляду МСЕК №3923 від 03 лютого 2025 року . Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 03 лютого 2025 року №ЦО 3923 [PERSON] було змінено групу інвалідності з ІІ на ІІІ з 01 травня 2018 року по 12 травня 2020 року. У зв`язку з тим, згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 04 лютого 2025 року було змінено\~ групу інвалідності з ІІ на ІІІ з 01 травня 2018 року, утворилась сума переплати в розмірі 39606 гривень 69 копійок, яка прийнята на облік в квітні 2025 року за №1383 від 04 квітня 2025 року. Відповідачем було отримано нараховані суму пенсійної виплати за період з 01 травня 2018 року по 12 травня 2020 року в розмірі 39606 гривень 69 копійок, які підлягають поверненню. Головним управлінням Пенсійного фонду України на адресу відповідача було направлено лист від 10 квітня 2025 року №1500-0404-8/74981, яким повідомлено про надміру виплачену суму пенсії в розмірі 39606 гривень 69 копійок. Однак, відповідачем у добровільному порядку надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 39606 гривень 69 копійок не повернуто. Посилаючись на положення частини 1 статті 1212 ЦК України та те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється повертати вищезазначену переплату, позивач просив стягнути її в примусовому порядку. Позивач в судове\~ засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився. Представник відповідача адвокат Кисса В.І. надав суду заперечення, в яких посилався на наступне. Повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у разі надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Проте підстави для призначення відповідачу пенсії було законні, усі документи для призначення пенсії були дійсні та оформлені відповідно до законодавства, тому в період з 01 травня 2018 року по 12 травня 2020 року він отримував пенсію на законних підставах. Ніяких недобросовісних дій з метою отримання пенсії чи навмисного сприяння в безпідставному одержанні коштів відповідач не вчиняв. Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у разі, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання, або у разі наявності рахункової помилки з боку юридичної особи, яка здійснювала нарахування. Однак, позивач не довів наявність правових підстав для стягнення з відповідача надмірно виплаченої пенсії, а саме, що відповідач вчинив недобросовісні дії з метою отримання пенсії по інвалідності та свідомо повідомляв позивачу недостовірні відомості для її отримання, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з їх повернення. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача адвокат Кисса В.І. надав суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Судом достовірно встановлено, що на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №753937 від 27 квітня 2015 року [PERSON] , [INFO] встановлено групу інвалідності ІІ строком до 01 травня 2016 року. За заявою від 07 травня 2015 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №753937 від 27 квітня 2015 року. На підставі Акту МСЕК серії 12ААА №895710 від 18 квітня 2018 року [PERSON] , [INFO] при повторному огляді підтверджено групу ІІ на безстроковий строк. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 03 лютого 2025 року №ЦО 3923, [PERSON] було змінено групу інвалідності з ІІ на ІІІ з 01 травня 2018 року по 12 травня 2020 року. У зв`язку з тим, що згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 04 лютого 2025 року було змінено\~ групу інвалідності з ІІ на ІІІ з 01 травня 2018 року, утворилась сума переплати в розмірі 39606 гривень 69 копійок, яка прийнята на облік в квітні 2025 року за №1383 від 04 квітня 2025 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України на адресу відповідача було направлено лист від 10 квітня 2025 року №1500-0404-8/74981, яким повідомлено про надміру виплачену суму пенсії в розмірі 39606 гривень 69 копійок. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Водночас, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління ПФУ, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було. Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії. Позивач не надав доказів щодо факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною управлінням Пенсійного фонду України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлено факту наявності рахункової помилки. Рахункова помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Матеріалами справи встановлено, що нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, та за відсутності недобросовісності з боку набувача, у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії. Враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами зловживань з боку відповідача чи подання ним недостовірних даних, не встановлено ні факту недобросовісного отримання відповідачем зазначених коштів, ні наявності рахункової помилки, у зв`язку з чим підстави для стягнення надмірно виплаченої\~ пенсії відсутні, а отже у задоволенні позову слід відмовити повністю. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed