Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача в його користь грошові кошти у розмірі 845354,13 грн. Покликається на те, що 18.12.2022 [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 17055,00 доларів США та 2930,00 Євро. На підтвердження отримання вказаних коштів Відповідач написав розписку, у якій визнав факт отримання зазначеної суми та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти у повному обсязі не пізніше 01 лютого 2023 року. На момент подання позову грошові кошти Позивачу не повернуті. Відповідач не виходить на зв`язок, не реагує на телефонні дзвінки чи повідомлення, не виявляє жодного бажання вирішити ситуацію у досудовому порядку, чим свідомо та систематично ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань згідно з умовами розписки. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 22.07.2025 суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 18.12.2022 [PERSON] цією розпискою підтверджує, що [PERSON] позичив йому грошові кошти у розмірі 17055,00 доларів США та 2930,00 Євро з терміном повернення до 01.02.2023. Дані кошти отримав. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Дослідивши надану позивачем розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договору позики, відповідно до умов якого Позивач позичив Відповідачу грошові кошти у розмірі 17055,00 доларів США та 2930,00 Євро з терміном повернення до 01.02.2023. Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що [PERSON] не надав будь яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики - повернення позичених грошей у сумі 17055,00 доларів США та 2930,00 Євро, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом стягнення вказаних грошових кошів з відповідача, які у перерахунку на національну валюту, виходячи із офіційного курсу НБУ станом на 09.05.2025: за 1 долар США 41,5113 грн та за один Євро 46,8870 грн, буде становити 845454,13 грн. В силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачені позивачем 8453,54 гривень судового збору.

Outcome: approved