Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Адвокат Лимарева Н.А., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.01.2025, в якій просила суд: оголосити [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , місце народження: Україна, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] померлим [INFO] о 12.52 год. поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., Україна; визнати, що смерть солдата [PERSON] настала під час виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини; зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати заявникові свідоцтво про смерть сина [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] батьки [PERSON] , [INFO] . Із початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну [PERSON] був мобілізований [INFO] до лав ЗСУ, де проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] бригади №93. 17.08.2022 родині [PERSON] надійшло сповіщення від [INFO] про те, що [INFO] поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., при захисті Батьківщини солдат [PERSON] загинув: у результаті артилерійського обстрілу солдат [PERSON] , який знаходився на позиціях 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , отримав поранення, не сумісні з життям. З причини інтенсивних бойових дій евакуювати тіло військовослужбовця не було можливості. В подальшому, окупаційними військами російських загарбників були здійснені неодноразові штурмові дії, під час яких позиції 3-го механізованого батальйону переходили під тимчасовий контроль військ російської федерації, тіло військовослужбовця залишилось перебувати на непідконтрольній владі України території. Станом на час закінчення проведення службового розслідування, тіло військовослужбовця не евакуйоване, оскільки знаходиться на непідконтрольній владі України території, відповідно, оформити документи про його смерть (загибель) немає можливості. 21.09.2022 відділенням поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстроване звернення від матері [PERSON] [PERSON] про обставини загибелі сина. Станом на 23.12.2024 у провадженні СВ Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041750000808 від 21.09.2022, розпочатого за фактом зникнення безвісті [PERSON] , [INFO] . Тіло солдата [PERSON] до медичних закладів не доставлялось, у зв`язку з чим у родини [PERSON] відсутній документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, на підставі якого б факт смерті [PERSON] можливо було зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану. З огляду на існування ряду документально підтверджених обставин, які дають підстави припускати смерть [PERSON] з констатацією високого ступеня ймовірності його смерті [INFO] о 12.52 год. поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., внаслідок артилерійського обстрілу збройними силами Російської Федерації, де він отримав травми, несумісні з життям, представник [PERSON] просила оголосити [PERSON] померлим відповідно до ст.46 ЦК України, ст.ст.234, 306 ЦПК України. Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявникові для державної реєстрації смерті сина та отримання свідоцтва про смерть, оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ЗСУ в період воєнного стану. Ухвалою суду від 17.01.2025 заяву прийнято судом до розгляду з відкриттям окремого провадження. Ухвалою суду від 04.02.2025 задоволено заяву представника заявника про її участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 14.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника заінтересованої особи-1 про залишення заяви без розгляду. Ухвалою суду від 14.03.2025 задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.07.2025, постановленою без оформлення окремим процесуальним документом, задоволено заяву представника заявника про допит свідків [PERSON] , [PERSON] (п.17 протоколу с/з). Беручи участь в судових засіданнях, заявник [PERSON] , його представник адвокат Лимарева Н.А. (дистанційно в режимі відеоконференції) та заінтересована особа [PERSON] вимоги заяви підтримали та наполягали на її задоволенні з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Страх В.О. заперечував проти задоволення заяви та зазначав, що [PERSON] категорично заперечує проти оголошення померлим її чоловіка [PERSON] у зв`язку з відсутністю достатніх правових підстав для ухвалення такого рішення. Представники заінтересованих осіб відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військової частини [NUMBER] про свою участь в судових засіданнях не заявили, повідомлялись у встановленому законом порядку. Допитаний судом свідок [PERSON] (беручи участь в судовому засіданні 28.07.2025 в режимі відеоконференції) показав, що він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Разом з ним військову службу проходив [PERSON] . На виконанні бойового завдання 16.08.2022 він знаходився з [PERSON] , а саме, на бойових позиціях у бліндажі поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл. Під час мінометного обстрілу до їх бліндажу потрапила міна, в результаті чого [PERSON] загинув на місці від важких численних осколкових поранень. Він теж отримав поранення, однак чудом залишився живим. Після закінчення обстрілу він особисто перевіряв наявність у [PERSON] ознак життя, однак такі ознаки були відсутні, що було очевидним з огляду на характер отриманих ним поранень, не сумісних з життям. Вважає, що з такими пораненнями шансів вижити у [PERSON] не було. Із поля бою забрати тіло [PERSON] не було можливим, у тому числі й в подальшому, оскільки ці позиції перейшли під тимчасовий контроль військ російської федерації. Тіло військовослужбовця [PERSON] залишилось перебувати на непідконтрольній владі України території. Про загибель [PERSON] від отриманих поранень 16.08.2022 він повідомив у телефонному режимі дружину, а також побратимів та керівництво військової частини. Здійснити допит свідка [PERSON] (у т.ч. дистанційно) не виявилось можливим з огляду на відсутність можливості встановленням з ним зв`язку з причин його перебування на військовій службі в ЗСУ. За даних обставин, з урахуванням позиції учасників справи, позиції заявника, його представника, заінтересованої особи [PERSON] , представника заінтересованої особи Кривенко О.В., які не заперечували проти завершення розгляду за їх відсутності, суд вважає за можливе ухвалити рішення без фіксування судового засідання технічними засобами у письмовому порядку. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, вислухавши покази свідків, беручи до уваги позицію учасників справи, вважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., громадянство Україна, українець. За даними реєстру Криворізької міської територіальної громади, зареєстроване місце проживання [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.1994 відділом ЗАГС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] також мають зареєстроване місце проживання разом з сином за однією адресою: [ADDRESS] , що слідує з відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру. Із початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну [PERSON] був мобілізований [INFO] до лав ЗСУ. Наказом №118 від 13.05.2022 командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) [PERSON] було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону. 17.08.2022 на адресу [PERSON] було направлено сповіщення від [INFO] про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., при захисті Батьківщини. Разом з тим, 20.01.2023 на адресу [PERSON] було направлено сповіщення сім`ї №К/440/158 від [INFO] про\~те,\~що її\~чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , під час ведення бойових дій зник безвісти 16.08.2022 поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., при захисті Батьківщини. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 19.12.2022 №15910 було проведено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] 16.08.2022, а також з метою уточнення причин та умов, що сприяли виконанню (неналежному виконанню) службових обов`язків або вчиненню правопорушень під час проходження служби (зборів), відпустки, а також встановлення вини стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення його безвісти. У ході проведення службового розслідування комісією встановлено, що під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме, під час виконання бойових завдань при безпосередній участі в заходах національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України [INFO] о 12.52 год. військами російської федерації було проведено артилерійський обстріл по позиції опорного пункту 7 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону поблизу [ADDRESS] . У результаті артилерійського обстрілу солдат [PERSON] , який знаходився на позиціях 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , отримав поранення, не сумісні з життям. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту, зі зброєю, та без ознак алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. З причини інтенсивних бойових дій евакуювати тіло військовослужбовця не було можливості. В подальшому, окупаційними військами російських загарбників були здійснені неодноразові штурмові дії, під час яких позиції 3-го механізованого батальйону переходили під тимчасовий контроль військ російської федерації, а тіло військовослужбовця залишилось перебувати на непідконтрольній владі України території. Станом на час закінчення проведення службового розслідування, тіло військовослужбовця не евакуйоване, оскільки знаходиться на непідконтрольній владі України території. Відповідно, оформити документи про його смерть (загибель) немає можливості. За фактом безвісті зниклого під час виконання бойового завдання солдата [PERSON] командиром [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] була здійснена доповідь та надіслана до штабу ВЧ [NUMBER] . Вищевказані обставини зафіксовані в акті службового розслідування, витягу з журналу бойових дій ВЧ [NUMBER] (за книгою обліку №14/окп/т) за 06.12.2022 та витягу з наказу про результати службового розслідування за №16027 від 25.12.2022. Рішенням командира військової частини [NUMBER] постановлено: військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] до моменту евакуації його тіла або до моменту отримання інформації стосовно місця його перебування та його стану, вважати таким, що зник безвісти 16.08.2022 під час безпосередньої участі у бойових діях. 21.09.2022 відділенням поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстроване звернення від матері [PERSON] [PERSON] про обставини загибелі сина, військовослужбовця ЗСУ військової частини [NUMBER] бригади № [NUMBER] під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл. За даним фактом відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041750000808 від 21.09.2022 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України. У подальшому матеріали кримінального провадження передано за підслідністю до Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Як слідує з відповіді Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області від 25.12.2024 №27603/401/02-2024, досудове розслідування кримінального провадження триває, потерпілим визнаний [PERSON] батько безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] . Згідно з відповіддю ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України від 18.03.2025 №08-11/8317, відповідно до розпорядження КМУ від 17.03.2022 №228-р ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України виконує функції Національного інформаційного бюро (скорочено НІБ), метою якого є забезпечення обліку захищених осіб (які належать до супротивної сторони міжнародного збройного конфлікту), які опинилися в їх руках та повідомляли сім`ям про їх долю. НІБ здійснює адміністрування реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, до якого вноситься інформація про оборонців України та мирних (цивільних) осіб. За наявною у розпорядженні НІБ інформацією, відомості про [PERSON] , [INFO] , відсутні. Допитаний судом як свідок [PERSON] показав, що він був свідком загибелі солдата [PERSON] під час перебування разом з ним на виконанні бойового завдання на бойових позиціях поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл. Свідок підтвердив, що [PERSON] загинув [INFO] саме поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл. під час мінометного обстрілу їх позицій внаслідок отримання важких поранень, несумісних з життям. Евакуювати його тіло не виявилось можливим, тілом [PERSON] залишились на території, що є тимчасово непідконтрольною Україні. Як на правові підстави звернення до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим, заявник [PERSON] посилається на ч.2 ст.234, ст.306 ЦПК України, ч.4 ст.46 ЦК України та вказує на наявність доказів, що дають підстави припускати загибель його сина як військовослужбовця під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини [INFO] поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., а тому просить оголосити [PERSON] померлим. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.\~Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну (ч.1 чт.46 ЦК України) та спеціальну (ч.2 ст.46 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 ВП ВС зазначила, що законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.\~Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.\~Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи ч.2 ст.46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким (п.50 постанови). У 2018 році законодавець вніс зміни до ч.2 ст.46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».\~Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». ВП ВС наголошує на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина 2 статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч.2 ст.46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Відповідно до п.61, п.74 постанови ВП ВС від 11.12.2024 у справі №755/11021/22, правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені ч.2 ст.46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. У п.п.78, 81 згаданої постанови\~Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. За правилами доказування, визначеними ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За обсягом наявних у справі доказів в їх зв`язку та сукупності, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що висновки службового розслідування, покладені в його основу обставини, а також факти, повідомлені допитаним судом свідком [PERSON] , покази якого не були суперечливими щодо обставин загибелі військовослужбовця [PERSON] , є підставами для того, щоб зробити можливим вірогідне припущення про смерть [PERSON] [INFO] , що настала під час виконання ним бойового завдання в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., Україна. Приходячи до такого висновку, суд також вважає за доречне зауважити, що керівник військової частини, де проходив службу [PERSON] , за наслідками проведеного службового розслідування констатував факт його безвісної відсутності з 16.08.2022 та не спростував факт отримання ним травм внаслідок артилерійського обстрілу під час перебування на бойових позиціях, надіславши відповідне сповіщення сім`ї [PERSON] . У ході розгляду справи від військової частини [NUMBER] , залученої до участі у справі, не надходило заперечень з приводу можливості оголошення [PERSON] померлим. Разом з тим, вказані документи, а також відсутність медичних документів про смерть [PERSON] в результаті виключення можливості евакуації його тіла з території ведення бойових дій з 16.08.2022, не є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть органами державної реєстрації актів цивільного стану, а тому судовий розгляд в цій справі в обраний спосіб звернення відповідатиме інтересам заявника як батька [PERSON] . Що стосується дотримання визначених ч.2 ст.46 ЦК України строків, сплив яких визначає можливість оголошення померлим особи, то Велика Палата Верховного Суду виснувала, що\~шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до цього переліку, територією активних бойових дій була Соледарська міська територіальна громада Донецької області, у тому числі м. Соледар та прилеглі до нього села і селища, з 24.02.2022. Активні бойові дії на території вказаної громади (за винятком с. Бахмутське, с. Берестове, с. Білогорівка, с. Благодатне, с. Василівка, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , с-ще Нагірне, с. Парасковіївка, с-ще Підгородне, с. Пилипчатине, с. Роздолівка, с. Сакко І Ванцетті, м. Соледар, с-ще Спірне, с. Стряпівка, с. Трипілля, с. Яковлівка) було завершено 06.08.2024, здебільшого територія знаходиться під окупацією рф. При цьому, активні бойові дії у м. Соледар завершено 24.01.2023. Судовим розглядом встановлено, що днем вірогідної смерті (загибелі) [PERSON] є [INFO] поблизу н.п. Соледар Бахмутського р-ну Донецької обл., Україна. Отже, саме з 24.01.2023 має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч.2 ст.46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на території, де ймовірно загинув [PERSON] . Оскільки заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою 14.01.2025, тож як на момент звернення заявника до суду з такою заявою, так і на час ухвалення судом рішення по суті\~сплинув шестимісячний строк, зазначений у ч.2 ст.46 ЦК України, тому суд вважає, що задоволення заявленої [PERSON] вимоги та оголошення [PERSON] померлим [INFO] є обґрунтованим, доведеним та відповідатиме вимогам закону, матиме для заявника юридичне значення у виникненні та реалізації особистих та майнових прав як члена сім`ї військовослужбовця, надасть можливість усунути юридичну невизначеність у цивільних правовідносинах з [PERSON] , у тому числі реалізувати спадкові права на належне йому майно, отримання виплат після загибелі військовослужбовця тощо. Суд акцентує окрему увагу, що в силу ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оскільки рішення суду про оголошення особи померлою є достатньою підставою для складання актового запису про смерть та видачі свідоцтва про смерть органом державної реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення, тому зобов`язання судом цього органу до вчинення таких дій в рамках окремого провадження та за відсутності спору про це є неприпустимим, тому суд вважає за необхідне вимогу в цій частині залишити без задоволення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи звільнення заявника від сплати судового збору за подання заяви на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial