Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання права власності, в порядку спадкування за бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиним спадкоємцем якої була її донька - [PERSON] , яка померла [INFO] , не оформиши своїх спадкових прав, спадкоємцями якої у рівних частинах були її донька [PERSON] та її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав, єдиним спадкоємцем якого є його донька [PERSON] , на земельну ділянку (пай) розміром 3,8 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на території Сюртівської сільської ради Ужгородського району, підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 013906 від 30.10.1996, оригінал якого втрачено. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначчає, що вона є єдиним спадкоємцем померлих та прийняла спадщину. З метою оформлення права власності на спадщину вона звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) на підставі копії сертифікату без надання нотаріусу оригіналу такого документа, однак, нотаріус повідомив про неможливість видачі такого свідоцтва без надання оригіналу такого документа. Відшукати втрачений сертифікат та отримати його дублікат не вдалося. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, однак, її представник подав клопотання про розгляд справи без її участі, у якому зазначив, що позивачка позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача Ужгородської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про визнання позову, просила розглянути справу у відсутності представника Ужгородської районної державної адміністрації. Представник відповідача Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, у якому просить розглянути справу без його участі. Відповідач визнає позов у повному обсязі. Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив таке. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 28.11.2024 за № 29-7-0.31-5757/2-24, за [PERSON] на підставі рішення Ужгородської РДА № 731 від 21.10.1996 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 013906. Водночас, інформація щодо отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які могли належати [PERSON] відсутня. Площа земельної частки (пай), на яку [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку серії ЗК № 013906, становить 3,8 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) складає 8\~914,65 грн, цільове призначення в сертифікаті не зазначалося. Позивачка зверталася з оголошенням в газету "Закарпатські оголошення" від 04.07.2025 за № 26, у якому повідомляла про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 013906 від 30.10.1996, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» на ім`я [PERSON] за № 141, відповідно до рішення Ужгородської райдержадміністрації № 731 від 21.10.1996. [INFO] [PERSON] померла у віці 90 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 03.03.1999 зроблено відповідний актовий запис № 09 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За фактом її смерті [INFO] заведено спадкову справу за № 73268750. Єдиним спадкоємцем померлої є її онука [PERSON] , [INFO] , яка успадкувала це право від своїх померлих батьків та прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гуменюк В.В. у листі від 20.11.2024 № 02-14/81 повідомлено позивачку про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на підставі копії сертифікату на право на земельну частку (пай), у зв`язку з ненаданням оригіналу такого документа. Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено із заяв по суті відповідачів Сюртівської сільської\~ради\~Ужгородського району\~Закарпатської області\~та Ужгородської\~районної державної\~адміністрації Закарпатської\~області,\~відповідачі\~визнають\~позов [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Надаючи оцінку визнанню позову відповідачами, відповідності такого визнання вимогам закону та дотримання прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що [PERSON] як спадкоємець за законом прийняла спадщину після померлих бабусі - [PERSON] , матері [PERSON] , батька [PERSON] , однак? позбавлена можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що є підставою для визнання за позивачкою права на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, суд дійшов переконання, що визнання позову відповідачами відповідає вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивачки про визнання за нею у порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) у розмірі 3,8 умовних кадастрових гектарів обґрунтована та підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачами, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України,належить повернути позивачці з державного бюджету 50 % сплаченої нею при поданні позову суми судового збору, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачів на користь позивачки по 302,80 грн з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, ЦК України,

Outcome: approved