Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 192844,65 грн за використання земельної ділянки загальною площею 0,2025 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057 за період з 18 грудня 2020 року по 31 грудня 2021 року, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] у період з 18.12.2020 по 31.12.2021 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] з кадастровим номером\~6310136300:14:001:0057 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок позивача як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, посилаючись при цьому на статті 1212 - 1214 ЦК України. Внаслідок використання відповідачкою вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова, в особі Харківської міської ради, позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 24 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою в порядку загального позовного провадження. 16 серпня 2025 року представник відповідачки надала до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування зазначає, що [PERSON] не є фактичним користувачем спірної земельної ділянки. [PERSON] було укладено з ГО «Товариство захисту інвалідів» договір оренди на спірну земельну ділянку. Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2020 № 2148/20 надано Громадській організації «Товариство захисту інвалідів» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності. 27 серпня 2024 року Харківською міською радою подано до суду відповідь на відзив. 15 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Харківської міської ради, в якій вона просила: визнати її неналежним відповідачем по справі № 638/6857/24; визнати відсутність формування земельної ділянки загальною площею 0.2025га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14;001:0057; визнати відсутність передачі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в її користування від Харківської міської ради; визнати неправомірними дії Харківської міської ради по нарахуванню безпідставно збережених кошти у розмірі орендної плати у сумі 192 844 грн 85 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0.2025 гa по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14;001:0057 за період з 18 грудня 2020 року по 31 грудня 2021 рік; визнати недійсним Акт обстеження Харківської міської ради земельної ділянки, загальною площею 0.2025 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14;001:0057 від 30 січня 2024 року; визнати порушення Харківською міською радою строків укладання договору оренди, земельної ділянки загальною площею 0.2025 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14;001:0057 з Громадською Організацією «Товариство захисту інвалідів»; стягнути з Харківської міської ради матеріальні збитки у вигляді не отриманої орендної плати по договору оренди автомобільної стоянки з нежитловими будівлями за адресою [ADDRESS] на суму 13 500 грн; стягнути з Харківської міської ради моральну шкоду у сумі 10000 грн. 03 вересня 2025 року представником [PERSON] - адвокатом Бережновою Ю.Л. подано заперечення. В яких вони зазначають, що фактичним користувачем спірної земельної ділянки є Громадська організація «Товариство захисту інвалідів», у зв`язку з чим щорічна ставка орендної плати за користування земельною ділянкою повинна дорівнювати 0,09% від нормативної грошової оцінки. Разом з запереченням на відповідь на відзив від представника відповідача адвоката Бережнової Ю.Є. надійшло клопотання про витребування у позивача Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, на підставі якої було встановлено нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0.2025 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057 та нараховано безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 18.12.2020 по 31.12.2021. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 року, у прийнятті зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів задоволено. Поновлено строк на подання доказів, поданих [PERSON] 09 жовтня 2024 року. Долучено надані [PERSON] докази. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення в якості третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ГО «Товариство захисту інвалідів». Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду\~від 17\~вересня 2025\~року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] від 03 вересня 2025 року про приєднання доказів відмовлено. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просив його задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову посилаючись, зокрема, на користування земельною ділянкою у меншому розмірі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.01.2024 № 363700771 право приватної власності на нежитлові будівлі літ. «А-1» загальною площею 8,4 кв.м, літ. «Б-2» загальною площею 53,2 кв.м, стаціонарного туалету літ. «В», стаціонарного вагончику для персоналу літ «Г», навісу для обслуговування автомобілей літ. «Д», стаціонарної огорожі № 1-:-3, зливної ями № 5, за адресою: [ADDRESS] зареєстроване з 26.06.2014 за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2009 № 992. Земельна ділянка, площею 0,2025 га, з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057, що розташована на території Шевченківського району м. Харкова за адресою: [ADDRESS] сформована та здійснено 18.12.2020 державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 29.12.2023 № 27020/5/20-40-24-05-07 [PERSON] не зареєстрована платником земельного податку за використання земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , площею 0,2025 га з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057. У період з 17.03.2019 по 31.12.2021 земельний податок або орендна плата не нараховувались та не сплачувались. 30 січня 2024 року Інспекцією з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради у порядку ч.2 ст.83 ЗК України проведено комплекс перевірочних заходів щодо земельної ділянки (кадастровий номер 6310136300:14:001:0057) та складено акт обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136300:14:001:0057, та згідно якого\~ [PERSON] з 18.12.2020 по теперішній час використовувала спірну земельну ділянку без виникнення права власності /користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності лдо ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] на користь Харківської міської ради не сплачується. Розрахунок безпідставно збережених коштів за використання [PERSON] земельної ділянки площею 2025 кв.м. (0,2025 га), кадастровий номер 6310136300:14:001:0057, у період з\~18.12.2020 по 31.12.2021\~складає 192\~844 грн. 65 коп. грн. Зазначений розрахунок здійснено на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2024 № НВ 0000189662024. [PERSON] не спростовано набуття правових підстав для одержання нею земельної ділянки по [ADDRESS] у безоплатну власність або у користування, що свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів ХМР і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради суми вартості належного останньому майна збереженого (заощадженого) Відповідачем без достатніх правових підстав. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно\~відповідно до закону (ст.14 Конституції України). Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 ЗК України). Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ «Про оренду землі»). Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України). Користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди. Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України). Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). За умовами частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права\~володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з того, що згідно чинному законодавству України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними. Наразі відсутність укладеного між Харківською міською радою та Відповідачкою договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання. Відсутність неправомірних дій (бездіяльності) Відповідачки означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання. Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське\~правопорушення). Зокрема ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст.216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення. Суд окремо зауважує на неможливості застосування норм законодавства, що\~регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України\~та ін. Упущена вигода згідно п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України є різновидом збитків. Упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди, як різновиду збитків, в повній мірі застосовуються вимоги названих вище норм права, в т.ч. в частині необхідності наявності умов застосування у вигляді делікту (господарського правопорушення). Тобто, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини охоплюються\~регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту. Так, ч.2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій. З аналізу змісту норм ст. ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за\~одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. З матеріалів справи та з пояснень учасників справи вбачається, що в даному випадку наявні усі три названі ознаки. Судом встановлено, що [PERSON] зберегла (заощадили) у себе майно (кошти), котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 0,2025 га по [ADDRESS] . Суд зауважує, що збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідачів з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», літ. «Б-2», стаціонарний туалет літ. «В», стаціонарний вагончик для персоналу літ «Г», навісу для обслуговування автомобілей літ. «Д», стаціонарної огорожі № 1-:-3, зливної ями № 5 та формування 18.12.2020 земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057. Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля. Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття [PERSON] володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) [PERSON] належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно встановлених нормативів її загальний розмір за спірний період склав 192844, 65 грн. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період, що не перевищує 10 років, у зв`язку з чим при здійсненні розрахунку відповідно до вимог 2.6 Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 № 41/08, позивачем обґрунтоване застосування 100% від розрахункового розміру. Судом встановлено, що договір оренди між сторонами не укладено, у зв`язку з чим застосувати відсоток від розрахункової суми оренди в залежності від терміну оренди не представляється можливим. Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.136\~п.\~14.1.\~ст.\~14\~ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання [PERSON] прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Також [PERSON] зберігла майно саме за рахунок Харківської міської ради. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого [PERSON] (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Таким чином, збереження (заощадження) [PERSON] коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у [PERSON] за рахунок їх неодержання Харківською міською радою. Незалежно від наявності вини в поведінці [PERSON] , сам факт несплати останньою за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини. Очевидно, що такий стан речей не відповідає загальним засадам справедливості, добросовісності, розумності, закріпленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст. 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається\~на момент розгляду судом справи про повернення майна. За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд відхиляє доводи [PERSON] , що вона не є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, а в момент набуття права власності на нерухоме майно право користування земельною ділянкою належало ТОВ «ЛЕО». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20. Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України. Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 . Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2009 року [PERSON] передав у власність [PERSON] літ. «А-1» загальною площею 8,4 кв.м, літ. «Б-2» загальною площею 53,2 кв.м, стаціонарного туалету літ. «В», стаціонарний вагончик для персоналу та стаціонарну горожу по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 992. Факт розташування вищезазначеного нерухомого майна на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057 [PERSON] та її представник не заперечували та останній підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Отже, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна [PERSON] як власник такого майна та формування земельної ділянки відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України стала фактичним користувачем спірної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідачки виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно. Посилання [PERSON] на рішення Харківської міської ради № 555/11 від 23.12.2011 та № 2148/20 від 24.06.2020, відповідно до яких Громадській організації «Товариство захисту інвалідів» надано в оренду строком до 01.12.2016 земельну ділянку площею 0, 2520 га по [ADDRESS] та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, не спростовують доводи суду щодо фактичного користувача земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057. Аналогічним чином суд відхиляє доводи відповідачки щодо попереднього права користування спірною земельною ділянкою ТОВ «ЛЕО», оскільки спірна земельна ділянка була сформована лише 18.12.2020 та попереднім власником нерухомого майна відповідно до договору купівлі-продажу від 06.06.2009 № 992 був [PERSON] . Надаючи оцінку доводам [PERSON] щодо визначення розміру ставки за використання спірної земельної ділянки з кадастровим номером суд прийшов висновку, що здійснений Харківською міською радою розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено арифметично правильно. З договору оренди від 01.07.2011 вбачається, що [PERSON] передала в оренду Громадській організації «Товариство захисту інвалідів» належне їй на праві власності нерухоме майно. Оскільки нерухоме майно у спірний період розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136300:14:001:0057, Харківська міська рада обґрунтовано застосувала базову ставку орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки відповідно до п. 2.5 Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Харківської міської ради є обґрунтованими, а тому підлягають\~задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved