Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») через свого уповноваженого представника Грибанова Д.В. звернувся до Броварського\~міськрайонного суду\~Київської областіз позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року в розмірі 29572,65 грн, з яких: 14983,79 грн заборгованість по тілу кредиту; 14588,86 грн загальна заборгованість по відсотках; 0 грн загальна заборгованість по комісії; 0 грн пеня/штраф. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] уклав з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року (далі кредитний договір), підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 (далі договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують та дату відступлення права вимоги (копія витягу з договору факторингу додається). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги в сумі 29572,65 грн, з яких: 14983,79 грн заборгованість по тілу кредиту; 14588,86 грн загальна заборгованість по відсотках; 0 грн загальна заборгованість по комісії; 0 грн пеня/штраф. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення про заміну кредитора, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді\~Броварського міськрайонного\~суду Київської\~області від\~20.06.2025\~позовну заяву\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~передано за\~підсудністю до\~Згурівського районного\~суду Київської\~області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в п. 4 резолютивної частини пред`явленого позову міститься прохання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, судові повістки, позовна заява з додатками та ухвала про відкриття провадження були направлені відповідачу поштовим відправленням за адресою зареєстрованого місця проживання, також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Украйни. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності та/або відзиву на позовну заяву до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи\~ належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). При цьому, згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України), а також електронними доказами, якими є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі (ч. 1 ст. 100 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. До предмету доказування у даній справі належать: доведення факту укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем; факт встановлення для відповідача кредитного ліміту та користування ним; факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором; наявність заборгованості, її розмір та правильність нарахування; наявність у позивача права вимоги до відповідача. Дослідивши письмові пояснення, викладені у позовній заяві, та докази долучені позивачем до позовної заяви суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю з наступних підстав. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року позивач надав; - копію заяви-анкети № 100847 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank (а.с. 4); - копії довідки АТ «ТАСКОМБАНК» № 28742/47.7. від 17.09.2024 (а.с. 5); - розрахунок заборгованості (а.с. 6); - копію витягу з договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 (а.с. 9-10); - копію акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 (а.с. 9); - витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 (а.с. 10). З копії заяви-анкети № 100847 від 06.02.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою, в якій просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України та встановити кредит лімітування (п. 1). Підписавши заяву відповідач, зокрема, підтвердив, що він приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» (далі банк) на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, яка розміщена разом з додатками, в т.ч. але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.ua/, посилання на примірники якої, разом з додатками, він отримав в мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися. В цьому випадку. Окрім цього, підписавши заяву відповідач беззаперечно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір ліміту кредитування (дозволеного кредитного ліміту). Акцептована ним Публічна пропозиція разом з даною заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank. Також, підписавши заяву-анкети відповідач підтвердив отримання платіжної катки. На заяві містить відмітка банку про дозвіл на відкриття поточного рахунку у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних карток. Дата відкриття рахунку [INFO] . Проте, підписана відповідачем заява-анкета не містить інформації щодо фактичного встановлення на картку відповідача кредитного ліміту та його розмір, а також умов користування кредитним лімітом. До позовної заяви долучена копія довідки АТ «ТАСКОМБАНК» № 28742/47.7. від 17.09.2024, в якій зазначено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 08.02.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до анкети-заяви № 100847 з номером кредитного договору №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Дана довідка також не містить інформації про те, чи встановлений фактично кредитний ліміт на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] та, якщо так, у якому розмірі. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами\~договору є\~умови про\~предмет договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є\~договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надана позивачем заява-анкета є лише однією зі складових частин укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] . Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, який є змішаним договором, та не містить істотних умов договору, зокрема, істотних умов кредитного договору. Інші складові укладеного договору, зокрема, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту тощо, про які зазначено в заяві-анкеті, та які надали б можливість встановити погоджені сторонами істотні умови договору, позивачем не надано. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року за період з 28.02.2024 по 30.04.2025. У розрахунку зазначено, що станом на 28.02.2024 (кредитор АТ «ТАСКОМБАНК») загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором №002/9241466-SP від 08 лютого 2021 року складає 29572,65 грн, з яких: загальна заборгованість по тілу кредиту 14983,79 грн, загальна заборгованість по відсотках 14588,86 грн. Станом на 30.04.2025 заборгованість за кредитним договором №002/9241466-SP від 08.02.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 29572,65 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц) неодноразово зазначав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Зокрема, належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором/договором позики можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору). Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом. Враховуючи положення п. 3 ст. 3 ст. 175 ЦПК України, надання позивачем обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються є вимогою до змісту позовної заяви, тобто є її складовою та не є доказом у справі. Крім того, розрахунок має бути обґрунтованим, тобто надавати можливість встановити, як саме утворилася заборгованість. Наданий позивачем розрахунок заборгованості створений представником позивача, не охоплює періоду за який була нарахована заборгованість та інформації щодо того, як дана заборгованість утворилася, зокрема: період нарахування відсотків, ставка за якою такі відсотки нараховані, тощо. Єдине, що вбачається з даного розрахунку заборгованості, це те, що позивач у період з 28.02.2024 по 30.04.2025 жодних додаткових нарахувань не здійснював. Тобто, наданий позивачем розрахунок критерію обґрунтованості не відповідає та за умови відсутності первинних документів, які б підтверджували наявність та розмір заборгованості, - зазначена в розрахунку інформація щодо наявності та розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором №002/9241466-SP від 08.02.2021 не може вважатися достовірною. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б дозволили суду встановити узгоджені сторонами умови кредитного договору, факт встановлення на поточний рахунок відповідача ліміту кредитування та його розмір, факт користування відповідачем кредитним лімітом, наявність заборгованості та порядок її нарахування. Позивач стверджує, що на підставі договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 він набув права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №002/9241466-SP від 08.02.2021. В силу норм ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України\~за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд зазначає, що для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо. Позивач на підтвердження цих тверджень, зокрема, надає, витяг (як зазначає позивач у переліку додатків до позовної заяви) з договору факторингу (який фактично є копіями окремих аркушів договору та не дає можливості встановити узгоджені сторонами умови договору), копію акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 28.02.2024 (який не містить інформації щодо передачі права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №002/9241466-SP від 08.02.2021), а також витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 відносно [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 є документом, створений та підписаний представником позивача в односторонньому порядку, не підписаний представником та не засвідчений печаткою первісного кредитора АТ «ТАСКОМБАНК», не відповідає вимогам щодо оформлення витягів з документів. За таких обставин, наданий позивачем витяг не відповідає критеріям допустимості та достовірності доказів. Крім того, позивачем не надано докази на підтвердження оплати за договором факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів переходу до нього від АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №002/9241466-SP від 08.02.2021. Враховуючи, що позивачем не доведено ні факт наявності права вимоги до [PERSON] у первісного кредитора АТ «ТАСКОМБАНК», ні факт набуття позивачем права вимоги до [PERSON] , суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed