Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

02.07.2025 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] : про розірвання шлюбу та стягнення судових витрат, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; про стягнення\~з \~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~повнолітню дочку\~ [PERSON] , [INFO] , на час продовження нею навчання, у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення нею навчання до 30.06.2027. У обґрунтування позову зазначено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 26.11.2005, мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року подружні стосунки між сторонами припинені внаслідок відсутності порозуміння та любові, сторони мають різні погляди на життя, а з липня 2023 року проживають окремо. З часу фактичного припинення шлюбних відносин діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання дітей між сторонами не досягнуто. 14.07.2025 отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. 15.07.2025 позов залишений без руху із наданням строку позивачу для усунення виялених недоліків. 24.07.2025 надійшла заява про усунення недоліків із клопотанням про залучення третьою особою без самостійних вимог повнолітньої дочки [PERSON] . 28.07.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, залученно третьою особою повнолітню [PERSON] . Представник позивача (адвокат) Караван О.Д. у судове засідання не з`явилась, просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача (адвокат) Охмак В.І. в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] та вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 від доходів відповідача у повному обсязі. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на час продовження нею навчання просив задовольнити частково у розмірі 3028 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 06.08.2025 надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позов щодо стягнення аліментів на її утримання задовольнити. 25.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши його ухвалення та проголошення на підставі ст. 244 ЦПК України, оголосивши дату та час його проголошення - 13 год 29.09.2025. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Клопотання про зупинення від сторін та їх представників суду не надходило, натомість представник відповідач вважав за доцільне розглянути справу та постановити відповідне рішення. Постановою Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 557/1226/23, визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п.2 ч.1\~ст. 251 ЦПК України). Вирішуючи питання про зупинення провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України\~ суд має враховувати, зокрема чи є належні докази, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження; чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Верховний Суд акцентує, що зупинення провадження має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення із урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи (постанова Верховного Суду від 01.02.2022 по справі № 160/12705/19). Самого факту введення воєнного стану і перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження по справі недостатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на воєнний стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд, у тому числі дітей на їх належне утримання. У зв`язку із відсутністю доказів залучення відповідача безпосередньо до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення військової частини за місцем його служби на воєнний стан тощо, суд вважає, що зупинення провадження по справі за таких обставин, було б передчасним та порушувало б баланс інтересів сторін процесу, особливо важливими є інтереси дитини, які згідно зі ст. 3 Конвенції Організації Обєднаних Націй про права дитини мають пріоритетне значення у всіх справах, що її стосуються. З урахуванням наведеного, враховуючи позицію сторони відповідача, який вважає за доцільне розглянути справи, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі і роиходить до висновку про розгляд справи по суті заявлених вимог. Так, судом установлено, що 26.11.2005 між сторонами зареєстрований шлюб Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 981, що стверджується оригіналом свідоцтва серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 26.11.2005. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.ст. 109, 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ст.ст. 112, 114 СК України). Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірваний у судовому порядку лише, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України (ч.3 ст.105 СК України). Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача про розірвання шлюбу є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу, протилежного не встановлено. З матеріалів справи слідує, що між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Позивач на примирення не згодна. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що заявлено його представником у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у розумінні ст.112 СК України, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених по справі вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з такого. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 22.02.2008 Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області). Дочка [PERSON] проживає із позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. У судовому засіданні представником відповідача визнані позовні вимоги в цій частині, проти задоволення яких не заперечували. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України). Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.\~51\~Конституції України, ст.ст. 180, 182 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 ст.183 СК України). Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.\~ Відомості про те, що відповідач є інвалідом, непрацездатний, має на утриманні інших неповнолітніх дітей матеріали справи не містять. Ммінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (абз.3 ч.2 ст.182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача,але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати ( ст. 191 СК України). На підставі встановлених судом обставин, недопущення погіршення матеріального становища позивача,\~ малолітньої дитини, яка перебуває на утриманні матері, відомості про визнання позову в цій частині відповідачем, що у своїй сукупності мають істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених по справі вимог про стягнення аліментів на утримання повнолтіньої дочки, яка продовжує навчання, суд виходить з такого. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач та відповідач по справі є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка навчається на другому курсі природничого факультету Житомирського державного університету імені Івана Франка на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027. Зазначене стверджується довідкою № 446/25, виданою 22.05.2025 Житомирським державним університетом імені І.Франка. [PERSON] навчається на контрактній основі, щороку необхідно сплачувати за навчання 22100 грн згідно договору № 515 від 22.08.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Розмір плати за надання освітньої послуги один раз на рік змінюється на рівень інфляції за попередній рік. [PERSON] навчається на денному відділенні, стипендію не отримує, а тому не має змоги працювати, отримувати будь-які доходи. Витрати за проживання [PERSON] у гуртожитку становлять 8000 грн на рік, проїзд від дому до місця навчання становить 700 грн в одну сторону проїзду. Дитина приїздить додому майже щомісяця, тому витрати на проїзд в обидві сторони становлять 1400 грн на місяць. Зазначене стверджується копіями долучених позивачем платіжних інструкцій про оплату витрат на проживання та проїзних документів на автобус. Крім того, для [PERSON] на придбання навчального приладдя, літератури, одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни, влаштування дозвілля тощо також потрібні додаткові кошти. Майже усі витрати пов`язані з навчанням на даний час сплачує позивач, оскільки у добровільному порядку відповідач надає незначну матеріальну допомогу. У судовому засідання представник відповідача зазначив, що позивачем долучені відомості про витрати на проживання у гуртожитку, проїзд до місця навчання та додому, проте 05.09.2024 відповідач мобілізований на віійськову службу до Збройних Сил України, де проходить службу та приймає участь у бойових діях. На даний момент відповідач набув статусу учасника бойових дій, відтак діти позивача набувають відповідних пільг, передбачених законодавством, порядок надання яких регламентований постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 № 975 "Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти" (далі - Постанова № 975). Відповідно до п. 7 Постанови № 975 документами, що підтверджують право на одержання державної цільової підтримки, для осіб, зазначених у п.п. 2 п.1 цього Порядку є посвідчення учасника бойових дій (батька або матері) встановленого зразка. Таким чином, повнолітня дочка повинна проживати у гуртожитку безкоштовно, отримуючи безкоштовно необхідні підручники та користуватися відповідними комунікаціями, може отримувати соціальну стипендію, а у подальшому має першочергове право, щоб перевестися на бюджетну форму навчання або отримати відповідну компенсацію. Представник відповідача зазначив, що відповідач спілкується із дочкою, обізнаний у тому, що вона працює у вільний від навчання час. З урахуванням зазначеного, з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку не погоджується в частині розміру аліментів. Відповідачем не заперечується його обов`язок утримувати дочку, яка продовжує навчання, однак позовом передбачено, а відповідачем визнається також і сплата аліментів на іншу дитину, тому вважає справедливим у цьому випадку буде стягнення з нього на користь позивача грошових коштів в сумі 3028 грн, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 СК України (ч.1 ст. 200, ст. 201 СК України). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з урахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не має змоги працювати, оскільки є студенткою денної форми навчання, що є оплатним. Протилежного суду стороною відповідача не доведене, доказів зазначеного не надано. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, суд враховує, що відповідач працює, отримує заробітну плату, має неповнолітню дочку щодо якої цим рішенням суду вирішується питання щодо стягнення аліментів. Судом не встановлено інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, обставин звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, а також інших фатків, що мають істотне значення для правильного вирішення справи тощо. Відповідачем протилежного суду не доведено та не спростовано, не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч.ч.1, 2\~ст.184\~СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України (ст. 200 СК України). Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ообов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є продовження навчання, право на яке припиняється у разі припинення навчання. Навчання у вищому навчальному закладі, крім побутових витрат, потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька, при цьому зазначене являється особистим, індивідуальним обов`язком батьків. Суд враховує доводи представника відповідача, що на підставі Постанови № 975 повнолітня дочка, як дитина учасника бойових дій, повинна проживати у гуртожитку безкоштовно, отримувати безкоштовно необхідні підручники та користуватися відповідними комунікаціями, може отримувати соціальну стипендію, а у подальшому має першочергове право, щоб перевестися на бюджетну форму навчання або отримати відповідну компенсацію. Разом з тим, на момент подання позову до суду, що стверджується долученими копіями документів та не спростоване стороною відповідача, встановлений факт, що повнолітня дочка [PERSON] навчається на 2-ому курсі природничого факультету Житомирського державного університету імені І.Франка на денній формі навчання на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027. Вартість навчання становить 22100 грн в рік (договір № 515 від 22.08.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців), що змінюється один раз на рік на рівень інфляції за попередній рік. [PERSON] стипендію не отримує та не має змоги працювати. Витрати за проживання [PERSON] у гуртожитку становлять 8000 грн на рік, проїзд від дому до місця навчання - 700 грн в одну сторону проїзду. Оскільки дитина приїздить додому майже щомісяця, то витрати на проїзд в обидві сторони становлять 1400 грн на місяць. Крім того, дочці на придбання навчального приладдя, літератури, одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни, влаштування дозвілля тощо потрібні додаткові кошти. Так, суду надані достатні докази на підтвердження обставин, що свідчать про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, зокрема понесенням витрат на оплату навчання, проїзд та проживання. Судом враховується, що стороною позивача понесені фактично витрати, пов`язані з оплатою навчання, що становлять 22100 грн, що явно перевищує суму аліментів, яку просить стягнути позивач з відповідача на утримання дочки, не враховуючи при цьому витрати на проживання дочки, її проїзд до місця навчання та додому, харчування, придбання одягу та речей першої неохідності тощо. З наданої представником відповідача у судовому засіданні для долучення до матеріалів справи світлокопії довідки про доходи відповідача, отриманої за місцем служби за шість місяців 2025 року (з лютого по червень включно), загальна сума доходу якого становить 487358,81 грн, слідує наявність у [PERSON] достатнього доходу для сплати аліментів на обох дітей, що не перевищить 1/3 частини його доходу. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Зазначене у своїй сукупності є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання із роз`ясненням відповідачу, що у випадку користування дитиною пільг, передбачених Постановою № 975 або у разі зміни матеріального та/або сімейного стану, погіршення, поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (ст. 192 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та\~ надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спору про розподіл майна суду не заявлено. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позовні вимоги про розрівання шлюбу задоволені у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути сплачений судовий збір за подання позову до суду. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved