Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

20.12.2024 [PERSON] , в особі представника Литвиненко О. І. , звернувся через систему «Електронний суд» до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором побутового підряду в сумі 89 188, 98 грн. Позов мотивовано тим, що позивачем та ФОП [PERSON] було досягнуто домовленості про виготовлення, поставку та встановлення меблів для ванної кімнати, кухні та вітальні. Сторонами було погоджено оплату завдатку за виготовлення меблів. Також погоджено строк виконання робіт - протягом трьох місяців з дати оплати позивачем завдатку. На виконання угоди, позивач у якості завдатку здійснив платежі на рахунок відповідача: 11.10.2023 в сумі 11 550, 00 грн як завдаток за стільницю у ванну кімнату; 17.10.2023 в сумі 12 698, 00 грн як завдаток за меблі для ванної кімнати; 18.10.2023 в сумі 61 000, 00 грн як завдаток за меблі для кухні; 16.11.2023 в сумі 30 000, 00 як завдаток за шафу. Загалом позивачем було сплачено відповідачу завдаток за договором про виготовлення та встановлення меблів 115 248, 00 грн. Сторонами було погоджено строк виготовлення та встановлення передплачених меблів протягом трьох місяців з дня внесення передплати позивачем. Отже, максимальний строк виготовлення та поставки меблів настав 16.02.2024. Однак, відповідачем не було виконано умови договору, не виготовлено та не поставлено, встановлено замовлені меблі. 07.08.2024 позивач звернувся до відповідача із вимогою про виконання зобов`язань із виготовлення та установки меблів, вимагав від відповідача виконати зобов`язання із виготовлення та установки меблів або ж повернути передплату з урахуванням інфляційного збільшення та трьох відсотків річних у сумі 124 254, 55 грн. 01.10.2024 відповідач частково повернув завдаток за шафу у сумі 30 000, 00 грн та 15.11.2024 за меблі у ванну кімнату - 9 050, 00 гривень, всього 39 050, 00 грн. Станом на день подачі позовної заяви, відповідач не виготовив меблі та не повернув решту передплати у сумі 76 198, 00 грн. Наведене вище також підтверджується перепискою між позивачем та відповідачем. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 76 198, 00 грн, інфляційне збільшення розміру заборгованості - 10 100, 26 грн та 3% річних - 2 890, 72 грн, а всього 89 188, 98 грн та понесені судові витрати. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 20.12.2024 головуючим суддею визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 21.12.2025. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 19.02.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача адвоката Литвиненко О. І. надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2025 постановлено всі судові засідання в цій справі провести за участі в судовому засіданні представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 10.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] - адвоката Тетевої-Родюк І. О., в якому вона підтвердила, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про виготовлення, поставку та встановлення меблів для ванної кімнати, кухні та вітальні. За умовами досягнутої домовленості, [PERSON] до початку виготовлення меблів на умовах авансу мав оплатити 60% від загальної вартості замовлення, а строк виготовлення меблів мав бути затверджений після здійснення замовником всіх узгоджень щодо кольору, розміру та інших характеристик замовлення. Так, за умовами домовленості повна вартість меблів складала: кухні - 239 670, 00 грн, а 60% вартості відповідно - 143 802, 00 грн; меблів у ванну (без стільниці) - 42 327,00 грн, а 60% вартості - 25 396, 20 грн; стільниця у ванну кімнату з акрилового каменю - 650 $; шафи (малої) - 35 434, 00 грн та шафи великої - 92 000, 00 грн. На виконання умов домовленості, але не у повному обсязі, відповідно до умов домовленості, позивач як аванс здійснив такі платежі: 11.10.2023 на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 11 550, 00 грн за стільницю у ванну кімнату; 17.10.2023 року на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 12 698, 00 грн за меблі для ванної кімнати; 18.10.2023 на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 61 000, 00 грн за меблі для кухні; 16.11.2023 на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 30 000, 00 грн за шафу. На загальну суму 115 248,00 грн. Інша частина коштів, що за умовами домовленості мала б становити 60% загальної вартості замовлення, [PERSON] так і не була сплачена. Сторонами за умовами усного договору підряду не було погоджено остаточного строку виконання поставки та встановлення меблів, оскільки, як було погоджено сторонами, строк виготовлення, поставки та встановлення меблів залежатиме від оплати, остаточного узгодження та затвердження між сторонами кольору, форми, складу та механізмів, які будуть використані при виготовленні меблів на замовлення позивача, та строк поставки та встановлення меблів також залежатиме від зайнятості майстра, оскільки у зв`язку з війною лише одна людина залишилась виконувати вказану роботу, про що позивачу було достеменно відомо. Представник відповідача також зазначає, що станом на 20.02.2025 діяльність ФОП [PERSON] припинена. Як вбачається із переписки між [PERSON] та [PERSON] , позивач довго вносив коригування щодо свого замовлення, що також за умовами домовленостей мало вплив на остаточний строк виконання зобов`язання. Так, зокрема, лише у грудні 2023 року позивачем був затверджений остаточний варіант замовлення. Крім того, як вбачається із переписки, між сторонами погоджувалося продовження додаткового строку виконання робіт, щодо якого позивач не заперечував. А тому твердження позивача, що максимальний строк виготовлення та поставки меблів наступив у лютому 2024 року не заслуговує на увагу. Крім того, як вбачається із переписки, меблі були виготовлені на замовлення позивача і очікували лише їх встановлення у зв`язку з тим, що всі працівники чоловіки стали на захист держави у зв`язку з війною, а єдиний працівник-майстер перебував у лікарні. Представник відповідача зазначає, що позивач не виконав взяті на себе зобов`язання з повної оплати виготовлених на його замовлення меблів та не провів повний розрахунок відповідно до умов домовленостей, тому наданий позивачем розрахунок суми інфляційного збільшення заборгованості та 3% річних безпідставний. Щодо направлення на адресу відповідача письмової вимоги про виконання зобов`язань позивачем вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ФОП [PERSON] була отримана письмова вимога про виконання зобов`язань з виготовлення та установки меблів. Поштове відправлення №0101911549299 [PERSON] не отримувала. Оскільки позивач взятих на себе зобов`язань не виконав, то строк виконання зобов`язання для відповідача не настав, а тому права позивача не були порушені. Відповідач не заперечує проти повернення позивачу грошових коштів, які були перераховані позивачем як аванс. Відповідачем на рахунок позивача вже повернуті 01.10.2024 грошові кошти за шафу у сумі 30 000, 00 грн та 15.11.2024 грошові кошти за меблі у ванну кімнату у сумі 9 050, 00 грн, всього 39 050, 00 грн. Стосовно повернення залишку грошових коштів позивачу повідомлено, що виготовленні на замовлення позивача меблі підлягають поверненню їх виробником, у зв`язку з чим грошові кошти будуть зараховані на рахунок позивача після проведення їх повернення. Відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, просить позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 76 198, 00 грн, у задоволені позову в іншій частині - відмовити. 25.03.2025 на електрону адресу суду (з КЕП) надійшла заява від представника відповідача адвоката Тетевої-Родюк І. О. про проведення судового засідання, призначеного об 11-00 25.03.2025 у відсутність відповідача та її представника. Позов визнає частково в обсязі відповідно до відзиву на позовну заяву від 07.03.2025. Судом постановлено ухвалу про відкладення слухання справи в зв`язку з повідомленням представником позивача - адвокатом Литвиненко О. І. про неотримання позивачем відзиву на позовну заяву. В судове засідання, призначене на 12-00 30.06.2025 відповідач та її представник не з`явилися з невідомих суду причин, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, судом постановлено ухвалу відкласти слухання справи до 14-45 12.08.2025. 12.08.2025 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Тетевої-Родюк І. О. про проведення судового засідання, призначеного о 14-45 12.08.2025 у відсутність відповідача та її представника. Позов визнає частково в обсязі відповідно до відзиву на позовну заяву від 07.03.2025. В судовому засіданні представник позивача адвокат Литвиненко О. І. суду пояснила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі з підстав викладених у ній, додала, що її довіритель, позивач по справі, звернувся до відповідачки щодо виготовлення меблів. Письмово договір сторонами не оформлювався, був укладений в усній формі. За договором позивач сплатив відповідачу аванс в загальній сумі 115 248, 00 грн. В позовній заяві помилково вказано, що сплачувався завдаток. Сторонами було погоджено, що меблі будуть виготовлені через три місяці з моменту передоплати. Відповідач повідомляла, що меблі виготовлені, але жодних підтверджень немає, меблі не були встановлені. Переписка, яка велася між сторонами, в месенджері долучена до матеріалів справи. 07.08.2024 її довіритель звернувся до відповідачки з вимогою або виконати зобов`язання, або повернути передоплату, яка ним сплачена, бо відповідачем зобов`язання за договором невиконані. Кошти відповідачем були частково повернуті: 30 000, 00 грн - за шафу та 9 050, 00 грн - за меблі у ванну. Залишок заборгованості складає 76 198, 00 грн, що не заперечується відповідачкою. Представник позивача підтверджує, що відповідачка припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець. Просить відзив на позовну заяву не брати до уваги, оскільки він поданий з пропуском строку на подачу відзиву та клопотання про поновлення строку на подачу відзиву у суду відсутнє. Повідомила, що після одержання відзиву вони намагалися зв`язатися з відповідачкою, щоб вона заплатила основну суму боргу, але відповідачка не виходила на зв`язок ні з позивачем, ні з представником позивача. Представник позивача просить суд стягнути суму заборгованості, інфляційні збільшення та 3 % річних, вказує, що суду надано розрахунок заборгованості, а також просить стягнути витрати на правничу допомогу. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши заяви сторін по суті справи, письмові докази у справі, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до п. 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач в позовній заяві та представник відповідача у відзиві на позовну заяву визнають факт укладення сторонами в усній формі договору з виготовлення та встановлення меблів. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 06.03.2025 [PERSON] з 09.02.2023 по 13.01.2025 мала статус фізичної особи-підприємця (а. с. 62). Отже, судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено в усній формі договір побутового підряду. Спір між сторонами виник з приводу умов договору: строків виконання робіт, виконання замовником зобов`язання з внесення авансу в повному обсязі та в строк, встановлений договором, та оплати при поверненні коштів замовнику підрядником інфляційного збільшення та 3% річних. Відносини між сторонами регулюються відповідними нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що 11.10.2023, 17.10.2023, 18.10.2023, 16.11.2023 позивачем було перераховано на рахунок відповідачки кошти у сумі 11 550, 00 грн, 12 698, 00 грн, 61 000, 00 грн, 30 000, 00 грн, призначення платежу, для поповнення рахунку [PERSON] , сплата за передплату за меблі (ванна), сплата за передплату за меблі (кухня), сплата за передплату за меблі (шафа) відповідно. Перерахування коштів підтверджується платіжними інструкціями №0.0.3243562614.1 від 11.10.2023, №0.0.3255896505.1 від 17.10.2023, № 0.0.3257307965.1 від 18.10.2023, №0.0.3308330669.1 від 16.11.2023 відповідно (а. с. 5-8). Відповідач не оспорює одержання оплати за договором побутового підряду в зазначених сумах. 07.08.2024 позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань з виготовлення та уставки меблів протягом семи днів з дня отримання вимоги, що підтверджується інформацією про відправлення, описом вкладення та фіскальним чеком, виданими АТ «Укрпошта» (9, 9 зворот). В матеріалах справи міститься переписка, яка велася між позивачем та відповідачем в месенджері (а.с.13-16, 60-61), якою також підтверджується існування договірних відносин між сторонами. Відповідачем частково повернуті кошти позивачеві, що підтверджується платіжними інструкціями №106 від 01.10.2024 на суму 30 000, 00 грн, призначення платежу: повернення коштів по предоплаті за шафу, та №0.0.4010354527.1 від 15.11.2025 на суму 9 050, 00 грн, призначення платежу: повернення коштів по предоплаті за меблі у ванну кімнату (а.с.10,11). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 865, 866 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Ч. 2 ст. 867 ЦК України як гарантія прав замовника встановлено право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Відповідно до частини 1, 2 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1, 2 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно зі статтею 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин та наведених норм законодавства суд зазначає. Сторонами в усній формі був укладений договір побутового підряду з виготовлення та встановлення меблів, позивачем в жовтні-листопаді 2023 року був оплачений аванс за договором в загальній сумі 115 248, 00 грн. Сторонами не надані суду докази, які підтверджують визначення таких умов договору як строк виконання робіт та строк та розмір авансу, який мав бути сплачений замовником. Судом встановлено, що в період з жовтня 2023 року по 07.08.2024, відповідач не розпочав виконання обумовлених договором робіт, що підтверджується як електронним доказом - перепискою між сторонами в месенджері, яку обидві сторони визнають як доказ, так і направленням позивачем вимоги відповідачу про виконання зобов`язання з виготовлення та установки меблів. 07.08.2024 позивач, скористався правом, наданим йому вище зазначеними нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», та встановив для виконавця робіт строк виконання зобов`язання за укладеним сторонами договором побутового підряду. Позивачем була направлена вимога відповідачу виконати обумовлені договором роботи протягом семи днів з дня отримання вимоги або повернути отримані кошти. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неодержання цієї вимоги, бо вимога була направлена позивачем за місцем реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця (а. с. 62). Ризик неодержання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем здійснення діяльності, на думку суду, лежить на відповідачі. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що підрядник приступив до виконання роботи, обумовленої договором, виконав її частину чи повністю виконав роботу, передбачену договором підряду. Строк з 11.10.2023 по 07.08.2024, тобто майже 10 місяців, суд не може оцінити як розумний строк для виконання зобов`язань підрядником за договором побутового підряду з виготовлення та встановлення меблів. Отже, суд вбачає прострочення підрядника. Судом встановлено, що договір побутового підряду був розірваний позивачем в одностороньому порядку на законних підставах; відповідач погодилась з розірванням договору, про що свідчить повернення відповідачем позивачу частини авансу в сумі 39 050, 00 грн та визнання позову в частині повернення коштів в сумі 76 198, 00 грн. Відповідачем не надані суду належні та допустимі докази, які підтверджують, що прострочення підрядника відбулось у зв`язку з невиконанням замовником своїх зобов`язань за договором з оплати частини авансу, а саме 60% від вартості замовлених меблів. Отже, судом встановлено порушення відповідачем прав позивача. Позивач просить суд, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача сплачений ним аванс за договором побутового підряду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що після розірвання договору сторонами у відповідача виникло грошове зобов`язання в сумі 76 198, 00 грн, яке нею не виконано. Отже, вимога позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є законною. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий правовий висновок зазначений в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). Судом перевірений розрахунок, наданий позивачем. Відповідач розрахунок суду не надала, в зв`язку з невизнанням позову в цій частині. З розрахунку інфляційного збільшення заборгованості вбачається, що він проведений окремо по сумам, сплаченим позивачем та повернутим відповідачем, та за різні періоди. Так, в розрахунок включено: 11 550, 00 грн, сплачені позивачем відповідачу відповідно до платіжної інструкції №0.0.3243562614.1 від 11.10.2023, період нарахування з 12.01.2024 по 18.12.2024. Позивач просить стягнути інфляційне збільшення в сумі 1 205, 14 грн та 3% річних - 323, 78 грн. 9 050, 00 грн, повернуті відповідачем позивачу відповідно до платіжної інструкції №0.0.4010354527.1 від 15.11.2025, період нарахування з 17.01.2024 до 15.11.2024. Позивач просить стягнути інфляційне збільшення - 718, 86 грн та 3% річних - 225, 51 грн. 61 000, 00 грн, сплачені позивачем відповідачу відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3257307965.1 від 18.10.2023, за період з 18.01.2024 по 18.12.2024. Позивач просить стягнути інфляційне збільшення - 6 096, 43 грн та 3% річних -1 680, 00 грн. 3 648, 00 грн, частина коштів, сплачених позивачем за платіжною інструкцією №0.0.3255896505.1 від 17.10.2024 і не повернутих відповідачем, за період з 18.01.2024 по 18.12.2024. Позивач просить стягнути інфляційне збільшення - 364, 59 грн та 3% річних - 100, 77 грн. 30 000, 00 грн, повернуті відповідачем позивачу відповідно до платіжної інструкції №106 від 01.10.2024, період нарахування з 16.02.2024 до 30.09.2024. Позивач просить стягнути інфляційне збільшення - 1 715,24 грн, 3% річних - 560,66 грн. Суд зазначає, що частково не погоджується з періодами розрахунків, обраними позивачем, який розрахунок здійснював з урахуванням трьох місячного строку виконання робіт, який як він стверджує був обумовлений сторонами договору, дати повернення коштів відповідачем та дати, на яку здійснювався розрахунок як кінцевих дат. Суд вважає, що у відповідача виникло грошове зобов`язання повернути кошти позивачу з дати розірвання договору. Як вбачається з вимоги про виконання зобов`язань з виготовлення та установки меблів, позивачем був встановлений строк для виконання зобов`язання сім днів з дня отримання вимоги. У суда відсутня інформація про дату отримання кореспонденції відповідачем. З письмових доказів про відправку вимоги, наданих позивачем, вбачається, що вона була направлена засобами поштового зв`язку видом відправлення «Експрес. пріоритетна». Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950 зі змінами «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» строк пересилання поштових відправлень - рекомендованої письмової кореспонденції, пріоритетної, між обласними центрами (м. Київ та м. Вінниця) становить: день відправлення + 3 дні. Вимога була відправлена позивачем 07.08.2025, а отже, могла бути одержана 12.08.2024. Вимогою встановлювався строк виконання - 7 днів, отже договір був розірваний позивачем: 20.08.2024. У відповідача виникло грошове зобов`язання 21.08.2025. Ця дата і є початковим строком для розрахунку інфляційного збільшення та 3% річних. З виконаного судом розрахунку вбачається таке. 11 550, 00 грн, сплачені позивачем відповідачу відповідно до платіжної інструкції №0.0.3243562614.1 від 11.10.2023, період нарахування з 21.08.2024 по 18.12.2024, інфляційне збільшення - 781, 27 грн та 3% річних - 113, 61 грн. 9 050, 00 грн, повернуті відповідачем позивачу відповідно до платіжної інструкції №0.0.4010354527.1 від 15.11.2025, період нарахування з 21.08.2024 до 14.11.2024 (до дати повернення, а не до 15.11.2024 як вказує позивач), інфляційне збільшення - 301,09 грн та 3% річних - 63,80 грн. 61 000, 00 грн, сплачені позивачем відповідачу відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3257307965.1 від 18.10.2023, за період з 21.08.2024 по 18.12.2024, інфляційне збільшення - 4 126, 21 грн та 3% річних - 600,00 грн. 3 648, 00 грн, частина коштів, сплачених позивачем за платіжною інструкцією №0.0.3255896505.1 від 17.10.2024 і не повернутих відповідачем, за період з 21.08.2024 по 18.12.2024, інфляційне збільшення - 246, 76 грн та 3% річних - 35, 88 грн. 30 000, 00 грн, повернуті відповідачем позивачу відповідно до платіжної інструкції №106 від 01.10.2024, період нарахування з 21.08.2024 до 30.09.2024, інфляційне збільшення - 450,00 грн, 3% річних - 100, 82 грн. З урахуванням вище зазначених результатів перевірки судом розрахунку позивача, відсутності належних та допустимих доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження виконання зобов`язання з повернення боргу та спростування розрахунку відповідачем, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача має бути стягнуто інфляційне збільшення в сумі 5 905, 33 грн та 3% річних в сумі 914, 11 грн, в загальній сумі, з урахуванням визнаної відповідачем суми грошового зобов`язання, - 83 017, 44 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача адвокатом Литвиненко О. І. надано суду заяву про стягнення з відповідача, крім судового збору, в сумі 1 211, 20 грн, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000, 00 грн, надано відповідні докази таких витрат: акт прийому - передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/2024 від 18.12.2024, договір про надання правничої допомоги №20/2024, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №20/2024 від 18.12.2024, ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Литвиненко О. І., рух коштів по рахунку ФОП від 08.09.2025, відповідно до якого на рахунок Литвиненко О. І. 19.12.2024 надійшли кошти в сумы 7 000, 00 грн від [PERSON] (а.с. 123-127). У відзиві на позовну заяву та в інших заявах відповідач та його представник не висловили заперечень щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. З додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №20/2024 від 18.12.2024 вбачається, що сторони домовились, що адвокат здійснює надання клієнту правничої допомоги щодо збору доказів, підготовки позовної заяви про стягнення грошових коштів з ФОП [PERSON] , представництво клієнта в суді. Гонорар адвоката за цим додатком становить: збір доказів, підготовка та подача до суду позовної заяви - 7 000, 00 грн, участь у судових засіданнях - 2 500, 00 грн. З Акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/2024 від 18.12.2024 слідує, що сторони підтверджують надання послуг: збір доказів, підготовка та подача позовної заяви до Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь [PERSON] на суму 7 000, 00 грн; участь адвоката у судових засіданнях у справі №127/41413/24 у Вінницькому міському суді Вінницької області (дати 25.03.2025, 07.05.2025, 30.06.2025, 12.08.2025) на суму 10 000, 00 грн. В акті не вказаний час, витрачений адвокатом на надання послуг. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Суд встановив, що заявлені витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні та достатні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення коштів за договором побутового підряду, справа визначена судом малозначною та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, представник позивача приймала участь в трьох судових засіданнях в режимі відео конференц зв`язку; позов частково визнаний відповідачем; в цій категорії спірних правовідносин в частині застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України наявна усталена судова практика, сформована Верховним Судом; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконав розрахунок з нарахування інфляційного збільшення та 3% річних, для виконання якого може використовуватись онлайн-калькулятор; відповідач надав суду відзив, свій розрахунок, заявлених до стягнення сум, суду не надавав, отже оцінки він не потребував. Суд звертає увагу, що в описі виконаних адвокатом робіт не зазначений час, витрачений на виконання робіт, зазначених в акті, тому суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви та розрахунків, виконаних адвокатом, не є занадто великими та складними. Адвокат брав участь в судових засіданнях в режимі відео конференц зв`язку, а отже не потребував витрат часу та коштів на прибуття до суду. Тривалість судових засідань, в яких приймав участь адвокат, була невеликою: 25.03.2025 - з 09: 58 по 10:21, 30.06.2025 - з 12:00 до 12:19, 12.08.2025 - з 14:45 до 15:34. Перше судове засідання тривало - 23 хвилини, друге - 19 хвилин, трете - 49 хвилин. Також суд зазначає, що, враховуючи малозначність справи, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000, 00 грн є неспівмірним із ціною позову, бо становить 19, 00% від заявленої ціни позову. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 17 000, 00 грн є надмірною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи, ціні позову та виконаній адвокатом роботі. Крім того, з відповідача на користь позивача має бути стягнутий судовий збір в сумі 1 127, 38 грн в частині задоволених позовних вимог (93,08%), оплата якого позивачем підтверджується платіжною інструкцією від 19.12.2024 №0.0.4079851992.1 (а. с. 19).

Outcome: partial