Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник позивача 28.07.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 76129839 від 05.01.2024 року в розмірі 22 085,00 грн, за договором позики № 76185792 від 06.01.2024 року в розмірі 31612,50 грн, за кредитним договором: № 7064896 від 13.09.2023 в розмірі 14469,40 грн, та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 06 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі-відповідач) укладено договір позики № 76185792, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. За договором позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Згідно з договором позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. 22.05.2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів » і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-14/24, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «11Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 76185792. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс», складає 31612,50 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 9000,00 грн.; заборгованість за відсотками 22612,50 грн. 13.09.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 7064896 за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу споживчий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач вимог вказаного договору не виконав. 31.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-22/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 31.07.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14469,40 грн, з яких: 4400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10069,40 грн- сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося жодного нарахування Однак, всупереч умовам кредитних договорів відповідач не виконав свого зобов`язання. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду\~від 29\~липня 2025\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та призначено\~судове засідання\~у справі,\~розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, направив до суду з заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 03.09.2025 та 23.09.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не надав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 06 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем укладено договір позики №76185892, який було підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора siUOesYu42, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 04 лютого 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,5% в день. Згідно з договором позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. п. 5.1. п. 5 Договору позики) (а.с. 15-19). 06.01.2024 року Товариство ініціювало переказ коштів за договором позики в сумі 9000 грн шляхом безготівкового зарахування на платіжну картку, маска картки № [NUMBER] , код авторизації 396433, що підтверджується листом АТ «Таскомбанк» № 10709/47.1 від 21.03.2025 року (а.с.52). 22 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-14/24, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с.53-65). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.-93/24 від 22.05.2024 року (а.с. 74) [PERSON] має заборгованість за договором позики №76185792 від 06.01.2024 в сумі 31612,50 грн, з яких: -9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; -22612,50 грн - сума заборгованості за процентами; 13 вересня 2023р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7064896. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора С9848 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5500,00 грн, строком кредитування 360 днів до 07.09.2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 1,99% в день (а.с. 75-84, 85). Відповідно до п.п.2.1.п.2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п.2.4.п.2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті https://creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору,відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08.08.2024 № 7/5525 ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів на платіжну картку (маска картки) № [NUMBER] у розмірі 5500,00 грн, дата прийняття 13.09.2023 (а.с.122). За розрахунком заборгованості за період з 13.09.2024 по 30.07.2024 (наданого первісним кредитором), сума заборгованості за договором №7064896 становить 14469,40 грн (а.с.105-121). 31.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-22/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.124-134). Відповідно до реєстру боржників від 31.07.2024 до договору факторингу № 01.02.-22/24 від 31.07.2024 ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14469,40 грн, з яких:4400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10069,40 грн - сума заборгованості за відсотками(а.с.146). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В судовому засіданні установлено, що договір позики № 76185792 від 06.01.2024 та кредитний договір №7064896 від 13.09.2023 підписані відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Звертаючи до суду з позовом та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за договором позики № 76185792 від 06 січня 2024 року укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , позивач зазначає, що право вимоги від первісного кредитора перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу № 01.02.-14/24 від 22.05.2024 року та відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.-14/24 за формою, встановленою в додатку №1 до цього договору, з усіма заповненими даними. При оцінці договору факторингу № 01.02-14/24 від 22.05.2024 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» та доданих до нього документів на підтвердження, що позивач набув право грошової вимоги за договором позики № 76185792 від 06.01.2024 до відповідача [PERSON] суд висновує наступне. Відповідно до договору факторингу № 01.02-14/24 від 22.05.2024, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор), клієнт передає (відступає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і у строки, встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей складає 83646226,22 грн. згідно з реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документу (а.с.53-65). Згідно п. 3.1.3 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить до фактора в момент підписання сторонами цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Клієнт зобов`язаний у день підписання цього договору передати фактору у формі електронного документа реєстр боржників за формою, встановленою в додатку №1 до цього договору, з усіма заповненими даними (п.5.1.). До матеріалів справи долучена копія першої та останньої сторінки акту прийому передачі реєстру боржників за вищенаведеним договором факторингу № 01.02-14/24 від 22.05.2024 (а.с.71-73) підписана представниками сторін, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, у якому відсутній боржник [PERSON] за договором позики № 76185792 від 06.01.2024. Крім того, на підтвердження передання первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» фактору ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги до відповідача за договором позики, позивач надав витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.-93/24 від 22.05.2024. За даним витягом загальна сума заборгованості боржника [PERSON] за договором № 76185792 становить 31612,50 грн з яких - сума заборгованості за основною сумою боргу 9000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 22612,50 грн. (а.с.74). Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). Однак позивачем, всупереч наведеному, суду не надано договору факторингу № 01.02.-93/24 від 22.05.2024, який визначає обсяг зобов`язань за договором позики № 76185792 (строк виконання зобов`язань за якою настав включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору) у відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Свеа Фінанс». У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведеного вбачається, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до нього права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 76185792 від 06.01.2024 від первісного кредитора - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що є його процесуальним обов`язком, а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити. При оцінці договору факторингу № 01.02-22/24 від 31.07.2024 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс», суд зазначає, що разом з договором факторингу № 01.02-22/24 від 31.07.2024 було надано відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 7064896 від 13.09.2023 року, копію реєстру боржників за договором факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024, копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024 року, копію платіжної інструкції № 9717 від 01.08.2024 оплати фінансування згідно договору факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024. Отже, ТОВ «Свеа Фінанс»» на підставі вказаної документації довело належним чином, що набуло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7064896 від 13.09.2023 року Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, своєчасно первісному кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови договору, разом з тим, первісний кредитор своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передав - позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»» підлягають до часткового задоволення. Враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» підлягає задоволенню частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 760,61 грн (14469,40 грн * 2422,40 грн / 46081,90 грн), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial