Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] ,\~третя \~особа: приватний\~нотаріус Краматорського\~районного нотаріального\~округу Донецької\~області про\~розірвання договору\~довічного утримання, в обґрунтування якого вказують на те, що 21.01.2022 року між [PERSON] та відповідачкою укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за яким позивачка передала у власність останній однокімнатну квартиру в [ADDRESS] ) площею 37,6 кв.м. Відповідачка зобов`язувалася довічно утримувати позивачку, забезпечити проживання в квартирі, матеріальне забезпечення, харчування, одяг, догляд, лікування та інші побутові послуги. З моменту укладення договору відповідачка свої обов`язки не виконувала: матеріальної та будь-якої допомоги не надавала, дзвінки ігнорувала, комунальні платежі та утримання квартири оплачувала сама позивачка. Нині, у віці майже 85 років, маючи захворювання, [PERSON] вимушена самостійно дбати про себе, тому просить розірвати договір довічного утримання. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. В минулому судовому засідання підтримала позовні вимоги, надала пояснення по справі, просила позов задовольнити. Позивач в минулому судовому засідання підтримала позовні вимоги та обставини, зазначені у позові, надала пояснення по справі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв не надавала. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв не надавала. Вислухавши учасників судового провадження, показання свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.01.2022 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Даний договір був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області, Баженовою Л.В. та зареєстрований в реєстрі 21.01.2022 року за № 106. Згідно умов укладеного договору відповідачка брала на себе зобов`язання довічно утримувати позивачку. Відповідно до п. 8 укладеного договору відповідачка повинна була: - надавати матеріальне забезпечення в розмірі 2050 грн. на місяць; - забезпечити позивачку житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі; - забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям на суму 300 грн. на місяць, але не більше 3600 грн. на місяць; - здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; - надавати побутові послуги (прання постільної білизни один раз на 10 днів, миючі засоби та засоби гігієни, послуги перукарні, ремонт побутової, а також відеотехніки тощо) у разі необхідності, але не більше 2400 грн. на рік; - забезпечити щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря) на суму 1050 грн. на місяць, але не більше 12600 грн. на рік. забезпечити потреби позивачки у відпочинку; -забезпечити належними лікувальними засобами на суму 500 грн на місяць, але не більше 6000 грн. на рік; - у разі потрібності відповідачка повинна забезпечити і інші потреби [PERSON] . У свою чергу, даним Договором позивач передала, а відповідач отримала у власність однокімнатну квартиру, розташовану в [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., в тому числі житловою площею18,8 кв.м. Згідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №443118183 від 11.09.2025 року, власником квартири, розташованої в [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м., в тому числі житловою площею18,8 кв.м. є [PERSON] , обтяжувач [PERSON] - заборона на нерухоме майно. Відповідач з моменту укладання договору не виконує по відношенню до позивачки взяті на себе зобов`язання, матеріальне забезпечення не сплачує згідно Договору, іншого матеріального забезпечення та утримання не здійснює, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила суду, що [PERSON] є її подопічною, яку вона обслуговує 3 роки два рази на тиждень. Зазначила, що Ніні допомагають працівники соціальної служби, інших людей не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила суду, що [PERSON] є її подопічною, зазначила, що працювала в соціальні службі, а зараз є волонтером. Вказала, що приїжджає до [PERSON] по графіку, часто спілкується по телефону, та пояснила, що [PERSON] допомагає її подруга та працівник соціальної служби, інших людей не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила суду, що знає позивачку з 1999 року, вказала, що коли приїжджала до позивачки, остання їй повідомила, що її відвезли до нотаріуса і там вона підписала договір, але [PERSON] жодного разу умови договору не виконала, взагалі зникла, на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначила, що не бачила [PERSON] жодного разу. Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Згідно з ч.1ст.\~749\~ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами ст.\~751\~ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Положення ч.1ст.\~755\~ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Тлумачення п. 1 ч.1ст.\~755\~ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частина друга статті 651\~ЦК України визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Звертаючись до суду із вище зазначеним позовом, позивач посилалася на те, що з моменту повномасштабного вторгнення а саме с 24 лютого 2022 року і станом на день подання цієї позовної заяви до суду протягом більше ніж двох років, відповідачка не здійснювала матеріальне забезпечення з утримання позивачки, в порушення умов пунктів 2 та 3 Договору. Відповідачка не надавала, матеріальної допомоги грошима в сумі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно, так само як іншого матеріального забезпечення та утримання позивачки, будь якої допомоги не надавала та фактично зникла після підписання договору. Відповідачка є громадянкою російської федерації. Судом установлено, що згідно умов укладеного договору відповідачка брала на себе зобов`язання довічно утримувати позивачку. Відповідно до п. 8 укладеного договору відповідачка повинна була: - надавати матеріальне забезпечення в розмірі 2050 грн. на місяць; - забезпечити позивачку житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі; - забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям на суму 300 грн. на місяць, але не більше 3600 грн. на місяць; - здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; - надавати побутові послуги (прання постільної білизни один раз на 10 днів, миючі засоби та засоби гігієни, послуги перукарні, ремонт побутової, а також відеотехніки тощо) у разі необхідності, але не більше 2400 грн. на рік; - забезпечити щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря) на суму 1050 грн. на місяць, але не більше 12600 грн. на рік. забезпечити потреби позивачки у відпочинку; -забезпечити належними лікувальними засобами на суму 500 грн на місяць, але не більше 6000 грн. на рік; - у разі потрібності відповідачка повинна забезпечити і інші потреби [PERSON] . Разом з тим, за доводами позивача, що підтвердженні показами свідків у судовому засіданні, відповідачка не виконувала умови укладеного договору. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог ст.ст.12,81\~ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень ст.ст.755,756\~ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої\~статті 755 ЦК України\~свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач вважає за необхідне розірвання договору довічного утримання на її вимогу. Відповідно до ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Так, під час розгляду справи було встановлено, що факт невиконання умов Договору довічного утримання (догляду) від 21.01.2022 не спростований відповідачкою, будь-яких доказів відсутності обставин, наведених позивачкою, [PERSON] не надала. З урахуванням викладеного, урахувавши зміст Договору довічного утримання (догляду) від 21.01.2022, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання. У відповідності зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved