Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування Роздорської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на території Роздорської селищної ради за адресою: [ADDRESS] , проживала громадянка [PERSON] , [INFO] .. Вона має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Діти перебувають на обліку в Службі у справах дітей виконавчого комітету Роздорської селищної ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, та на соціальному супроводі у відділі ЦНАП виконавчого комітету. В жовтні 2022 року до Служби звернувся батько [PERSON] - [PERSON] , з проханням допомогти у вирішенні ситуації з їх донькою, яка залишила свою дитину [PERSON] на утримання йому з дружиною, а сама покинула своє місце проживання в [ADDRESS] . Службою у справах дітей спільно з дільничними Роздорської та Дубовиківської громади, відповідачв [PERSON] з новонародженою [PERSON] було знайдено на території Дубовиківської сільської ради та повернуто до місця проживання доньки [PERSON] в с.Катражка, але [PERSON] вона до себе не забрала, з нею не спілкувалася, дівчинка так і залишилася на утриманні бабусі та дідуся. Через місяць [PERSON] знову пропала з селища разом з меншою донькою [PERSON] . Потім протягом 2023 року та 2024 року громадянка [PERSON] з`являлася на території громади, з нею проводилася профілактична робота начальником Служби у справах дітей, спеціалістом відділу ЦНАП, дільничним поліцейським громади, вона обіцяла виправити своє відношення до своєї старшої доньки, але знову зникала з місця проживання. У невиконанні батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] вона не брала на себе відповідальності, посилаючись на те, що батьки не віддавали їй [PERSON] . Але при спілкуванні з її батьками було виявлено, що вони готові були їй допомогти, вони дуже хотіли б, щоб у [PERSON] була любляча, турботлива мама. Ще однією з причин [PERSON] називала те, що її цивільний чоловік не хоче визнавати і виховувати [PERSON] . Батько [PERSON] записаний зі слів матері із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. На даний час громадянка [PERSON] перебуває в розшуку. Таким чином, громадянка [PERSON] не спілкується з дитиною, не піклується про її розвиток, не забезпечує необхідним для її віку, як мати не виявляє необхідної турботи, належного медичного догляду, обстеження дитини у спеціалістів, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, цим займаються на теперішній час бабуся і дідусь [PERSON] . Згідно з повідомленням КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Раївської сільської ради» сімейний лікар, з яким укладено декларацію [PERSON] , проінформував, що з самого раннього дитинства постійно опікуються здоров`ям [PERSON] її бабуся - [PERSON] , [INFO] , та дідусь - [PERSON] , [INFO] , вони виконують всі призначення та рекомендації лікаря. З серпня 2024 року [PERSON] не бачила доньку [PERSON] , не спілкувалася з нею, навіть у телефонному режимі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання, утримання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Сім`я перебуває на соціальному супроводі сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, спеціалістом був визначений комплекс заходів, який передбачає оцінку потреб отримувача послуги, визначення шляхів вирішення основних проблем: навчання та розвиток навичок, спрямованих на подолання та мінімізацію складних життєвих обставин. Провести належно роботу у спеціаліста не було можливості, бо [PERSON] не було на території громади, тому позитивних результатів заходи не дали. Рішенням виконавчого комітету Роздорської селищної ради №39 від 25.03.2025 малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано з сім`ї та тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі - [PERSON] , адресою проживання дитини встановлено адресу проживання бабусі: [ADDRESS] . Просять позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть її утримувати. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час і місце судового засідання був повідомлена належним чином, правом на надання відзиву не скористалася. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] у с.Катражка Синельниківського району Дніпропетровської області народилася [PERSON] та її батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2021. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 08 квітня 2025 року за №00050531793 відомості про батька записані відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до витягу територіальної громади №2025/003939242 від 25 березня 2025 року [PERSON] , [INFO] , з 04 червня 2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №72 від 21 липня 2023 року взято на облік як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах, дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , наданих 21 лютого 2023 року Голові виконавчого комітету Роздорської селищної ради Забудьку С.О., її дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з її батьками - [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона проживає разом з іншим чоловіком і він не приймає цю дитину. Вона хоче, щоб її дитина залишилась з батьками тому, що вони їй все дадуть. Згоду на позбавлення батьківських прав не дає. Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] , наданих 15 серпня 2024 року Голові виконавчого комітету Роздорської селищної ради Забудьку С.О., вона проживає з меншою дитиною в [ADDRESS] , працює касиром на заправці, а [PERSON] проживає з батьками в [ADDRESS] , тому що на даний час не має змоги утримувати двох дітей, готова надати на дитину нотаріальну довіреність, з дитиною підтримує зв`язок, спілкується з нею. Щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] заперечує та планує проживати разом з двома дітьми в наступному місяці по [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23 січня 2023 року за адресою: [ADDRESS] проживають дідусь - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , прабабуся - [PERSON] , [INFO] . Відносини в сім`ї доброзичливі, турботливі, дорослі стараються компенсувати дитині відсутність уваги та турботи рідної матері, яка проживає в [ADDRESS] . Вирішено провести з матір`ю дитини профілактичну роботу щодо повернення [PERSON] до матері. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 квітня 2023 року за адресою: [ADDRESS] проживають дідусь - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] , та онука - [PERSON] , [INFO] . Відносини в сім`ї доброзичливі, привітні, люблячі, мати дитини провела декілька днів разом з [PERSON] . Але потім знову кудись поїхала з [PERSON] , нічого не пояснюючи, при цьому начальнику відділу ЦНАП написала пояснювальну, що [PERSON] не сприймає її теперішній чоловік, тому вона не може її забрати з собою та залишає дитину на батьків, бо їй тут краще. Вирішено поставити сім`ю на соціальний супровід у відділі ЦНАП виконкому Роздорської селищної ради. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23 жовтня 2024 року за адресою: [ADDRESS] проживають дідусь - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] , та онука - [PERSON] , [INFO] . Відносини в сім`ї доброзичливі, теплі, турботливі. Зі слів батьків, [PERSON] вони не бачили з літа, ніякої турботи за [PERSON] вона не проявляла, де вона вони точно не знають, начебто в м.Одеса, але точно сказати не можуть. За це час телефонувала, бо потрібні були гроші. Вирішено притягнути до адміністративної відповідальності [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків і подати її у розшук. Відповідно до інформації, наданої 28 листопада 2024 року Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області за №49/13-1975, звернення голови виконкому Роздорської селищної ради Забудька С. зареєстровано 19 листопада 2024 за №8170/103/2024 та в ході розгляду матеріалу з метою захисту прав дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було здійснено виїзд за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але з вказаного будинку ніхто не вийшов. Встановити місце перебування [PERSON] з метою притягнення до адміністративної відповідальності не надалось можливим. Згідно з інформацією, наданою 14 липня 2023 року Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області за №49/13-9502, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Відповідно до інформації, наданої 09 серпня 2024 року Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області за №49/13-9502, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП та проведено профілактичну роботу щодо недопущення в подальшому подібних ситуацій. Згідно з інформацією, наданою 24 березня 2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Раївської сільської ради» за №174, відповідно до доповідної записки лікаря ЗП-СЛ Роздорської АЗАСМ [PERSON] , малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має укладену декларацію з сімейним лікарем [PERSON] .. З дитинства під час відвідувань Роздорської АЗПСМ дитину супроводжує бабуся [PERSON] , [INFO] , або дідусь [PERSON] , [INFO] . Бабуся та дідусь постійно опікуються здоров`ям дитини, виконують всі призначення та рекомендації лікаря. Матір дитини - [PERSON] , жодного разу до амбулаторії не з`являлась, станом здоров`я дитини не цікавилась. Аналогічна інформація міститься у інформації, наданій 06 липня 2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Раївської сільської ради» за №526. Рішенням виконавчого комітету Роздорської селищної ради №48 від 04 квітня 2025 року затверджено висновок Служби у справах дітей виконавчого комітету Роздорської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною [PERSON] , [INFO] , і будуть відповідати інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач [PERSON] байдуже ставиться до своєї дитини [PERSON] , [INFO] , Позивачем доведено ті обставини, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, належним медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. Відповідач [PERSON] не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , та прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи. Також суд враховує ту обставину, що на даний час [PERSON] залишила дитину [PERSON] на своїх батьків. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача [PERSON] у належному вихованні дитини [PERSON] , [INFO] ,, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , її поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав. У зв`язку з цим, підлягають також задоволенню вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , відповідно до наступних норм права. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатною, має можливість утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.141 УПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved