Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

07 липня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 27.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] укладено Договір № 4505950 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони погодили наступні умови кредитного договору: сума кредиту - 1500 грн.; строк кредитування - 364 дні (з 27.03.2024 року по 26.03.2025 року); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів; стандартна процентна ставка - 2,50 % в день; знижена процентна ставка - 0,01 % в день; кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на вказану ним при укладенні договору платіжну картку. В свою чергу відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 року відступило ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги до відповідача за цим договором в загальному розмірі 10477,10 грн., з яких: 1425,31 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 8301,79 грн. - заборгованість по відсотках; 750 грн. - заборгованість за пенею, штрафами. Після укладання договору факторингу, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ані на рахунки первісного кредитора. З урахуванням викладеного, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024 в розмірі 9727,10 грн. (1425,31 грн. заборгованості за основною сумою боргу + 8301,79 грн. заборгованості по відсотках), а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 09 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 29 серпня 2025 року до суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли витребувані докази. Ухвалою Крижопільського районного суду від 02 вересня 2025 року в зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання розгляд справи було відкладено на 25 вересня 2025 року. В судове засідання 25.09.2025 сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвоката Дідух Є.О. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. У визначений судом строк відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 25 вересня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 березня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4505950. Кредитний договір підписаний [PERSON] 27.03.2024 о 10:40:27 електронним підписом, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «34706», про що свідчить п. 10 Договору. Відповідно до умов кредитного договору кредит надається в сумі 1500 грн., шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] , строком на 364 дні, тобто з 27 березня 2024 року по 26 березня 2025 року включно, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів (п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 2.1 Договору). При цьому, у п. 1.4 Договору сторони передбачили, що за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах погодженого сторонами строку кредитування; знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується якщо позичальник до 21 квітня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. В такому випадку позичальник як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно п. 1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 15150 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки - 14178,90 грн. Відповідно до п. 4.1 Договору, повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3 Договору. Згідно п. 4.3 Договору, у разі направлення позичальником коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі, але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту, не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості, передбаченої пунктом 4.6 цього Договору. У Додатку № 1 до кредитного договору № 4505950 від 27 березня 2024 року, який підписаний [PERSON] 27.03.2024 о 10:40:27 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «34706», сторони погодили Графік платежів (всього 14 платежів) та порядок обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача). Паспорт споживчого кредиту, який [PERSON] підписав 27.03.2024 о 10:39:57 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, де зазначено, зокрема, що загальні витрати за кредитом в сумі 1500 грн. на строк 364 дні за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день будуть становити 13650 грн., а з урахуванням зниженої процентної ставки 0,01 % в день - 12678,90 грн. Отже, за згодою сторін на підставі укладеного кредитного договору № 4505950 від 27 березня 2024 року та Додатку № 1 до нього, строк дії цього Договору сторони визначили у 364 дні, тобто по 26 березня 2025 року включно. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 1500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250409-50 від 09.04.2025. Крім того, згідно повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 29.08.2025 № БТ/7234, на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 27.03.2024 року було зараховано грошові кошти в сумі 1500 грн. Отже, фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, а також не сплатив відсотки за користування кредитом, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 31 березня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 31-1/03/2025, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 61) за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024 в загальному розмірі 10477,10 грн., з яких: 1425,31 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 8301,79 грн. - заборгованість по відсотках; 750 грн. - заборгованість за пенею, штрафами. Про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 01.04.2025 повідомило [PERSON] шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону [NUMBER] , який ним був зазначений при укладенні договору. Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оскільки судом встановлено, що кредитний договір № 4505950 від 27.03.2024 укладений його сторонами в електронному вигляді та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що грошові кошти були перераховані на банківський рахунок (картку), який належить відповідачу, суд вважає доведеним факт його укладання. Також, на переконання суду, позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, зробленого первісним кредитором, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024 станом на 31 березня 2025 року становив 10477,10 грн., з яких: 1425,31 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 8301,79 грн. - заборгованість по відсотках; 750 грн. - штрафні санкції. З вказаного розрахунку також вбачається, що відповідач періодично вносив кошти на погашення заборгованості за договором. Всього відповідачем сплачено 3993,07 грн., з яких 74,69 грн. зараховано на оплату тіла кредиту, а 3918,38 грн. - на оплату процентів за користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитними коштами нараховані за період з 27.03.2024 по 26.03.2025, тобто в межах погодженого сторонами кредитного договору строку кредитування. Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував. Враховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами у даній справі підтверджені факти укладання між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] кредитного договору № 4505950 від 27.03.2024 у передбаченій законом формі, виконання первісним кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом, а також перехід прав вимоги за цим договором до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному в позовній заяві розмірі. З огляду на викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4505950 від 27.03.2024 в розмірі 9727,10 грн., з яких: 1425,31 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8301,79 грн. - заборгованість по відсотках. Щодо судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1420 від 09.06.2025. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц. На підтвердження відповідних витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача до позовної заяви долучено копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльності серії КС № 5972/10 від 24.03.2017, виданого на ім`я Дідуха Є.О.; довіреності ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» від 01 серпня 2024 року, виданої на ім`я Дідуха Є.О.; заявки № 4505950 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; детального опису робіт (наданих послуг) № 4505950 від 12.06.2025; акта № 4505950 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 червня 2025 року згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; рахунку на оплату № 4505950-2025 від 12 червня 2025 року Водночас у позовній заяві представник позивача - адвокат Дідух Є.О. зазначив, що на підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги позивачу надається копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08 листопада 2024 року, укладеного між ним та позивачем. Однак, при дослідженні матеріалів справи судом не виявлено такого договору чи іншого договору про надання правничої допомоги адвокатом Дідухом Є.О. позивачу ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», а отже у суду відсутня можливість пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Відсутність належного підтвердження витрат позивача на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача цих витрат.

Outcome: approved