Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» в особі представника Шох І.В. звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , яким просить стягнути з останньої на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 458346622 від 20.08.2024 у розмірі 29\~880,00 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 458346622, у формі електронного документа. Відповідно до умов Договору відповідачка, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надала згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввела у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Відповідно до умов Розділу 2 Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачці кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Відповідно до умов Договору відповідачка отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12 000,00 грн. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачкою при укладанні Договору. Всупереч умов Договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 05.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за Кредитним договором № 458346622. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем становить: 35 880,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховуються. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Враховуючи те, що відповідачка не виконувала умови взятого на себе зобов`язання за Кредитним договором, у неї виникла заборгованість у розмірі 29\~880,00 грн, яка складається із: 12\~000,00 грн заборгованість по кредиту; 17\~880,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом: 0,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Судом визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Відповідачці направлено копію прозову з додатками до нього разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~З боку відповідачки до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. \~ \~ \~ \~Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого. \~ \~ \~ \~Судом на підставі наданих матеріалів\~встановлено, що 20.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 458346622, у формі електронного документа. (а.с.17-47,50-58). \~ \~ \~ \~22.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 458346622 від 20.08.2024. (а.с.47-49). Відповідно до умов зазначеного Договору та Додаткової угоди, Кредитодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок, на умовах строковості, зворотності, платності. Строк надання кредиту: строк кредитування 30 днів. 05.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/7 строк дії якого закінчувався 31.12.2024. (а.с.70-75). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги б/н від 05.11.2024 до Договору факторингу № МВ-ТП/7 від 05.11.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 26 040,00 грн. Так, право грошової вимоги за Кредитним договором № 458346622 від 20.08.2024 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 05.11.2024, відповідно до підписання Сторонами Реєстру прав вимоги. (а.с.76-78). Представник позивача у позовній заяві зазначає, що всупереч умовам Договору № 458346622 від 20.08.2024, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання перед позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем становить 35 880,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховувалися. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідачки частину заборгованості за Договором, а саме в розмірі 29\~880,00 грн, яка складається із: 12\~000,00 грн заборгованість по кредиту; 17\~880,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом: 0,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, з боку позивача суду надано копію Договору кредитної лінії № 458346622 від 20.08.2024, копію Додаткової угоди б/н від 22.08.2024 до Договору кредитної лінії № 458346622 від 20.08.2024, довідки та розрахунки заборгованості (до укладення Договору факторингу, а також після укладення Договору факторингу). Так, із наданих позивачем документів вбачається, що Договір кредитної лінії № 458346622 від 20.08.2024 та Додаткова угода б/н від 22.08.2024 до Договору кредитної лінії № 458346622 від 20.08.2024 сторонами укладено в електронній формі. При цьому, матеріали справи не містять жодних належних доказів виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісним кредитором) своїх зобов`язань перед відповідачкою за вказаним Договором. Тобто, позивач не надав суду доказів здійснення транзакцій у розмірі 12 000,00 грн ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісним кредитором) на картковий рахунок відповідачки [PERSON] , а також квитанції про зарахування на картковий рахунок відповідачки вказаної суми кредиту. Крім того, з боку позивача суду не надано доказів належності відповідачці [PERSON] картки з номером, на який нібито була перерахована сума кредиту. При цьому, позивач не скористався своїм правом на витребування доказів і не заявляв клопотань про витребування з банківських установ відомостей щодо перерахування суми кредиту на рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] . Позивачем також не надано до суду виписки по рахунку відповідачки за Договором кредитної лінії № 458346622 від 20.08.2024. У\~статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі\~ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій\~ст.\~639\~Цивільного кодексу\~України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1ст. 642 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~з урахуванням положень статей\~526, 527, 530 Цивільного кодексу України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15. Статтею 76\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 6\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Позивач\~посилається у якості доказів наявності у відповідачки заборгованості на Витяг з Реєстру боржників, отриманий під час відступлення права вимоги. Однак такий Реєстр сам собою не є належним доказом, що підтверджує наявність та розмір боргу, оскільки не містить даних про видачу та отримання кредитних коштів, або за яким банківським рахунком зроблено той чи інший витяг. Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості, не є підтвердженням виконаних банківських операцій. Суд позбавлений можливості перевірити чи виникла зазначена заборгованість саме внаслідок порушення відповідачкою умов відповідного договору. Згідно із Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12.04.2012 № 578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, наданий позивачем Витяг з Реєстру боржників та розрахунки заборгованості не є доказами розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання відповідачкою кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним вище Договором. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог з боку позивача суду не надано. Надані з боку позивача докази є недостатніми, а тому суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Далі, згідно зі\~статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України,\~судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу включено до складу судових витрат.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до платіжної інструкції № 456 від 15.04.2025 при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с.2). Також, відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг до Договру про надання правничої допомоги від № 5 від 02.12.2024 та платіжної інструкції № 1\~341 від 30.12.2024, позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн. (а.с.93-94). \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на результат вирішення спору та відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати пов`язані з розглядом справи слід залишити за позивачем. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed