Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

30 червня 2025 року [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Андрієвський О.А., та [PERSON] , звернулись в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. і складається з приміщень житлового будинку: коридора площею 12,7 кв.м., вбиральні площею 2,0 кв.м., кладовки площею 3,0 кв.м., коридора площею 4,8 кв.м., кімнати площею 10,9 кв.м., кімнати площею 21,8 кв.м., кімнати площею 10,9 кв.м., ванни площею 3,6 кв.м., кухні площею 10,7 кв.м., та господарських будівель: хліва "Б", гаража "В", погріба "Г", хліва "Д". У вступному слові позивачі [PERSON] та адвокат Андрієвський, як представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що [PERSON] працював у Славутській проектно-промислово-будівельній фірмі "Прогрес" та, як молодий спеціаліст, був забезпечений житлом і проживав у 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] . В іншій частині будинку проживав молодий спеціаліст Герасимчук Іполіт. 14.03.1991 р з метою набуття квартири у власність [PERSON] викупив у Славутській проектно-промислово-будівельній фірмі "Прогрес" 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та з дозволу виконкому Славутської міської ради добудував біля вказаної частини будинку гараж, хлів і льох. У 2015 році [PERSON] помер; після йього смерті спадщину прийняли в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і таким чином набули у власність кожен по 1/6 частці у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . 04.07.2024 р [PERSON] подарував належну йому 1/6 частку у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] . На теперішній час співвласники 1/2 частини будинку : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають намір розпорядитися належною їм частиною будинку, але оскільки вказана частина будинку не є окремим об`єктом нерухомого майна, вони не можуть реалізувати своє право. Тому просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відзив на позов не подали. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачки [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З договору купівлі-продажу від 14 березня 1991 року вбачається, що [PERSON] купив у Славутській проектно-промислово-будівельній фірмі "Прогрес" 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями до цієї частини будинку в [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці площею 1169 кв.м. На цій земельній ділянці розташований цегляний, критий шифером жилий будинок, жила площа котрого в цілому становить 86,9 кв.м., а також хлів цегляний Б (а.с.12-13). На підставі дозволу, наданого рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради народних депутатів Хмельницької області від 28.03.1991 р № 82, [PERSON] здійснив будівництво гаража розміром 4,0м х 6,0 м, хліва розміром 4,0 м х 6,0 м та льоха розміром 3,0м х 6,0м по [ADDRESS] (а.с.72-73) [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину, що складається з 1/2 частини житлового будинку з належними надвірними будівлями до цієї частини будинку в [ADDRESS] , прийняли в рівних частках: дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04 грудня 2015 року та Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14-21). На підставі договору дарування від 04 липня 2024 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частку у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.22-24). Таким чином [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули кожен право на 1/6 частку у праві спільної власності на житловий будинок з належними надвірними будівлями до цієї частини будинку в [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 17.10.2002 року приватизували як окремий об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , що стверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 17 травня 2002 року (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30.01.2007 р (а.с.75). Після смерті [PERSON] спадщину, що складається з 1/4 частки квартири під номером першим в житловому будинку номер п`ятнадцять по [ADDRESS] прийняла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.74) і таким чином набула у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Факт наявності двох окремих квартир у будинку номер п`ятнадцять по [ADDRESS] стверджується Технічним паспортом на будинок, поверхневим планом будинку, журналом внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, журналом зовнішніх обмірів будинку (а.с.33-37). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частинами першою-третьою ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 05 червня 2025 року № 284 вбачається, що можливо виділити позивачам, як окремий об`єкт нерухомого майна, 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] загальною площею 80,4 кв.м. та житловою площею 43,6 кв.м., що складається з приміщень житлового будинку: коридора площею 12,7 кв.м., вбиральні площею 2,0 кв.м., кладовки площею 3,0 кв.м., коридора площею 4,8 кв.м., кімнати площею 10,9 кв.м., кімнати площею 21,8 кв.м., кімнати площею 10,9 кв.м., ванни площею 3,6 кв.м., кухні площею 10,7 кв.м., та господарських будівель: хліва "Б", гаража "В", погріба "Г", хліва "Д". Досліджені та проаналізовані докази вказують на те, що у разі виділу позивачам в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] не будуть порушені права відповідачів, які вже користуються квартирою [ADDRESS] , як окремим об`єктом нерухомого майна, так як кожна із квартир має свій відокремлений вхід, свою систему опалення, електро і водопостачання та водовідведення. Спору між сторонами з приводу права власності на кожну з частин будинковолодіння немає. На підставі викладеного позов слід задовольнити.

Outcome: approved