Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк», в інтересах якого на підставі довіреності діє представник Анохіна О.О., через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача, яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 94870,09. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 жовтня 2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001437680701, відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 50504,00 гривень. Крім того, 28 січня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1010023600, відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 4700,00 гривень. Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03 березня 2025 року складає: - за кредитним договором № 2001437680701 від 28 жовтня 2019 року у розмірі 90841,45 гривень, з яких: 50504,00 гривень заборгованість за кредитом; 40337,45 гривень сума заборгованості за процентами; 0,00 гривень заборгованість за комісією; - за кредитним договором № 1010023600 від 28 січня 2021 року у розмірі 4029,45 гривень, з яких: 2342,67 гривень заборгованість за кредитом; 0,42 гривень сума заборгованості за процентами; 1686,36 гривень заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за: кредитним договором № 2001437680701 від 28 жовтня 2019 року у розмірі 90841,45 гривень, з яких: 50504,00 гривень заборгованість за кредитом; 40337,45 гривень сума заборгованості за процентами; 0,00 гривень заборгованість за комісією; кредитним договором № 1010023600 від 28 січня 2021 року у розмірі 4029,45 гривень, з яких: 2342,67 гривень заборгованість за кредитом; 0,42 гривень сума заборгованості за процентами; 1686,36 гривень заборгованість за комісією. Щодо правомірності стягнення комісії за кредитним договором позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, зокрема заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, сторони погодили умови сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». Крім того, позивач обґрунтовує правомірність нарахування комісії за кредитним договором з посиланням на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року по справі № 486/203/24, де правомірність стягнення комісії обґрунтовано: -по-перше, оскільки така узгоджена сторонами договору; -по-друге, нарахування комісії відповідає законодавству, зокрема Закону України «Про споживче кредитування»; -по-третє, ці витрати є частиною загальних витрат за споживчим кредитом і такими, що правомірно включені до суми заборгованості, яка підлягає стягненню. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача Анохіна О.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що 28 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 2001437680701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, банк встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 25000,00 гривень, зі стандартною процентною ставкою\~47,88 %, реальною річною процентною ставкою\~47, 88 %, строком на 12 місяців, орієнтовна загальна вартість кредиту\~12577,58 гривень. Зі змісту вказаної заяви слідує, що підписанням даної заяви [PERSON] підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. При укладенні кредитного договору відповідач також був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується підписом останнього про ознайомлення. Як слідує зі змісту паспорта споживчого кредиту, в ньому зазначені сума кредиту\~25000,00 гривень, строк кредитування\~12 місяців з можливістю продовження вказаного строку, реальна річна процентна ставка\~47,88 %. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором № 2001437680701 від 28 жовтня 2019 року, [PERSON] на підставі укладеного з АТ «Перший український міжнародний банк» кредитного договору № 2001437680701 був встановлений кредитний ліміт 25000,00 гривень, після чого кредитний ліміт неодноразово збільшувався, останній раз 15 червня 2023 року до 50504,00 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 03 березня 2025 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 2001437680701 становить 90841,45 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50504,00 гривень, заборгованості за відсотками 40337,45 гривень. Відповідно до пункту 2.1.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно з умовами цього договору банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. Відповідно до частини 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умови надання споживчого кредиту, споживчий кредит надається шляхом перерахування банком суми споживчого кредиту відповідно до зазначених клієнтом в заяві на приєднання до договору реквізитів/ призначення або шляхом видачі через касу банку. Відповідно до пункту 5.5. сума споживчого кредиту, строк користування споживчим кредитом, цільове призначення, розмір процентів за користування споживчим кредитом та комісій (за умови обрання клієнтом умов надання споживчого кредиту з комісією), періоди сплати платежів визначаються сторонами в заяві на приєднання до договору. Відповідно до пункту 5.6. повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом/комісій здійснюється за звичайною (зменшувальними платежами) або ануїтетною (рівними платежами) схемою. Схема повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій зазначається в заяві на приєднання до договору. Строк/терміни повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом /комісій з зазначенням розміру щомісячного платежу встановлюються у графіку платежів, що викладений у заяві на приєднання до договору . Відповідно до пункту 5.7.2. у випадку порушення зобов`язань з повернення споживчого кредиту та/або сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісій згідно графіку платежів (в тому числі при недодержанні, порушенні строків, термінів), а також у випадках, передбачених пунктом 5.18. Розділу ІІ договору, нарахування / розрахунок процентів за користування споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за споживчим кредитом (частиною споживчого кредиту, яку не було повернуто відповідно до графіку платежів), здійснюється за ставкою 0,01 процентів річних і такий розмір процентів буде застосовуватись банком до тієї дати, коли зазначені зобов`язання/умови будуть виконані/дотримані належним чином. 28 січня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 1010023600 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 4700,00 гривень, з процентною ставкою\~0,01 %, реальна річна процентна ставка\~77,241 %, комісією за обслуговування кредитної заборгованості\~2,99 %, строком на 24 місяці, загальна вартість кредиту\~8073,07 гривень. Зі змісту вказаної заяви слідує, що підписанням даної заяви [PERSON] підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. При укладенні кредитного договору відповідач також був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується підписом останнього про ознайомлення. Як слідує зі змісту паспорта споживчого кредиту, в ньому зазначені сума кредиту\~4700,00 гривень, строк кредитування\~24 місяці, реальна річна процентна ставка\~77,241 %, щомісячні комісія за обслуговування кредиту - 2,99 %. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до платіжної інструкції № TR.47086617.50722.8810 від 28 січня 2021 року, АТ «Перший український міжнародний банк» на виконання умов кредитного договору № 1010023600 перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4700,00 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом 03 березня 2025 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 1010023600 становить 4029,45 гривень, з яких: заборгованість по сумі кредиту\~2342,67 гривень, заборгованості за процентами\~0,42 гривень, заборгованість за комісією\~1686,36 гривень. З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, слідує, що відповідач користувався кредитними коштами та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення. З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/80 від 03 березня 2025 року з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами № 2001437680701 та № 1010023600 у загальному розмірі 94870,90 гривень не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком № 20250619 ПУМБ_позов СТ502_3 згуртованих відправлень (рекомендованих листів). Оскільки досудові вимоги банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволені не були, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості. \~ \~ \~ \~ Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. В силу вимог частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи слідує, що 28 жовтня 2019 року та 28 січня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем укладені відповідно кредитні договори № 2001437680701 та № 1010023600 у виді заяв про приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Суд встановив, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Як слідує з розрахунків заборгованості, наданих АТ «ПУМБ», [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту, сплати процентів передбачених кредитним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість за кредитними договорами № 2001437680701 та № 1010023600 у загальному розмірі 94870,90 гривень. Суд встановив, що спірні договори споживчого кредиту підписані сторонами, які досягли згоди по всім істотним умовам договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконував їх умови, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку, що кредитні договори № 2001437680701 та № 1010023600 укладені у спосіб, визначений чинним законодавством, та матеріалами справи безспірно підтверджується дійсність грошової вимоги АТ «ПУМБ» по стягненню заборгованостей по сумах кредитів та заборгованостей по процентам за кредитними договорами, а тому позовні вимоги позивача АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості в цій частині підлягають задоволенню. У\~статті 526 Цивільного кодексу України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі\~статтею 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У\~статті 611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що у заявах про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які підписані відповідачем 28 жовтня 2019 року та 28 січня 2021 року, сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами. Отже відповідач був ознайомлений з вказаними умовами кредитування під підпис. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до\~статті 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд висновує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за кредитними договорами заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2001437680701 та № 1010023600 у загальному розмірі\~93184,54 гривень. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника\~(за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»(у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1та частини 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні оплати чергового платежу може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а саме пунктами 5.7.3.\~5.7.5. частини 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до умов якого шляхом підписання заяви беззастережно приєдналась відповідач передбачено встановлення щомісячної комісії за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Однак при цьому в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Отже, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення договору у частині 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на які посилається позивач, щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. У зв`язку з чим суд висновує про відмову у задоволення позову в частині стягнення заборгованості за комісією у сумі 1686,36 гривень. Щодо судових витрат. Згідно з платіжною інструкцією № 408 від 11 липня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Перший Український міжнародний Банк» пред`явило одну вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитними договорами) на суму (ціну позову) 94870,90 гривень, тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму 93184,54 гривень, що становить 98,2 % від ціни позову. За наведених обставин та відповідно до вимог статей\~133,\~137,\~141 ЦПК України\~з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2378,79 гривень (2422,40 х 98,2% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial