Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Гулян Я.В., звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2010 року Димитровською селищною радою міста Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №17. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2010 року між ними зареєстровано шлюб. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спільного господарства не ведуть. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглядати справу без її та позивача участі. Відповідач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову їй зрозумілі та просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.09.2010 року Димитровською селищною радою міста Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №17. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер. Оскільки, відповідач визнала позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved