Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернулось до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивовано тим, що 03.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1531483 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, що був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності: сума кредиту 3 500 грн, дата надання кредиту 03.02.2021, строк кредиту - 15 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Свої зобов`язання ТОВ «Лінеура Україна» виконало у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] , а відповідачка вчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. На підставі договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 ТОВ «Лінеура Україна» передало для ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» свої права грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021, укладеним з [PERSON] 07.09.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп», відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021 ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в розмірі 10 482,50 грн. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021 в розмірі 10 482,50 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 3 500 грн, за процентами в розмірі 6 982,50 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн. Представник позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь позивача також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн та розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду письмові пояснення, згідно яких зазначила, що вважає відсотки, нараховані у термін, що перевищує 15 днів у сумі 6 982,50 грн. необґрунтованими та такими, що є явно неспівмірними із сумою основного боргу, економічно необґрунтованими, а також такими, що порушують принцип добросовісності сторін. Відповідно до паспорту споживчого кредиту загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом становить 4 497,50 грн., сума основного боргу є 3 500 грн., відсотки - 997,50 грн., які нараховуються за 15 днів за процентною ставкою 1,9%. Тому визнає суму боргу у розмірі 4 497,50 грн. Просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки витрати на правову допомогу є завищеними, не відповідають критерію розумності та співмірності. З огляду на те, що справа є типовою, позов поданий за шаблоном, а участь представника зводиться лише до підписання заяви, вважаю доцільним зменшити розмір таких витрат до мінімального рівня або відмовити у їх стягненні повністю. Відповідач є матір`ю - одиначкою та виховує чотирьох малолітніх дітей. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1531483 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. (а.с. 65-70) Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності: сума кредиту 3 500 грн. Кредит надається строком на 15 днів, тобто до 18.02.2021. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього договору - 15 днів, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1. договору, у межах строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 договору. Відповідно до п. 2.1. кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору. (п. 4.1.1 договору) Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «продлить/продовжити кредит» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.(п. 4.1.2 кредитного Договору). Згідно п. 4.1.3. кредитного договору, товариство має право, але не обов`язок протягом 24 годин з моменту вчинення клієнтом вказаних в п. 4.1.2 договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (з зазначенням дати повернення) на номер мобільного телефону та або/адресу електронної пошти, повідомлені клієнтом товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі та одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання клієнтом Додаткового договору. Всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі, або через особистий кабінет (п.9.12. кредитного Договору). Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 підписаний клієнтом [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором К197, що стверджується п. 10 Договору «Реквізити та підписи сторін». Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому передбачена інформація по кредиту (а.с. 21-22) Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна», клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з яким укладений договір № 1531483 від 03.02.2021 ідентифікований товариством «Лінеура Україна», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/ 03.02.2021 на мобільний номер телефону [NUMBER] наданий одноразовий ідентифікатор К197. (а.с. 27) З інформаційної довідки № 2643_250702151020 від 02.07.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» слідує, що 03.02.2021 о 14:50:09 успішно перераховані кошти в сумі 3 500 грн на платіжну карту маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-79384263, призначення платежу: зарахування 3 500 грн на карту [NUMBER] . (а.с. 32) Отже, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] грошові кошти в сумі 3 500 грн, а остання їх отримала. [PERSON] належним чином зобов`язання за договором не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість за укладеним договором № 1531483 від 03.02.2021 в розмірі 10 482,50 грн. 07.09.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» уклали договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021, укладеним з [PERSON] (а.с. 13-17, 26) Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021від 07.09.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 в сумі 10 482,50 грн, з яких 3500 грн - сума заборгованості за залишком кредиту, 6 982,50 грн - сума заборгованості за процентами. (а.с. 26) 07.09.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» уклали договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021, укладеним з [PERSON] (а.с. 9-10, 20, 25) Згідно п.п. 1.1. договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужується), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 в сумі 10 482,50 грн, з яких 3500 грн - сума заборгованості за залишком кредиту, 6 982,50 грн - сума заборгованості за процентами. (а.с. 25) 13.06.2025 позивач направив на адресу відповідачки вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій зазначено, що на підставі договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп», та на підставі договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року між ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021 відступлене ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», а також інформацію про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 482,50 грн, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. (а.с. 23) Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1531483 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за договором станом на 12.06.2025 становить 10 482,50 грн, що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3 500 грн, за відсотками в розмірі 6 982,50 грн. Станом на 12.06.2025 заборгованість за договором № 1531483 від 03.02.2021 не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів не здійснювалося. (а.с. 24) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 1531483 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого кредитний договір розміщений в особистому кабінеті відповідачки [PERSON] , їй надані кредитні кошти в розмірі 3 500 грн шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладений згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідачки, оскільки саме вона зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна». Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Після підписання кредитного договору у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 року ТОВ «Лінеура Україна», відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп». Згідно з договором № 2-07/09/2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», а тому позивач набув право вимоги до [PERSON] в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав на правомірних підставах. Відповідачка доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості суду не надала. Згідно виписки з рахунку за кредитним договором № 1531483 від 03.02.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за договором станом на 12.06.2025 становить 10 482,50 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 500 грн, за процентами в розмірі 6 982,50 грн. Відповідач не погоджується з сумою нарахованих процентів у розмірі 6 982, 50 грн. Перевіряючи нарахування процентів за користування коштами за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021, суд приходить до наступного. Згідно умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 15 днів, тобто до 18.02.2021. Сума кредиту складає 3 500 грн. За користування кредитом клієнт сплачує товариству за стандартною процентною ставкою 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50% процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначено в пункті 1.3 цього Договору - 15 днів. Вказане узгоджується також з додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 Графік платежів. Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 не передбачено нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Окрім цього, докази, що відбулася пролонгація такого строку відповідно до умов договору суду не надані. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,90% можуть бути нараховані лише упродовж 15 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає: 997,50 грн (3 500 х 1,90% х 15). Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1531483 від 03.02.2021 у розмірі 4 497,50 грн (3 500 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту + 997,50 грн - заборгованість за відсотками). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Щодо стягнення витрат на правову допомогу та судового збору, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, ціна позову 10 482,50 грн, позов задоволено на суму 4 497,50 грн, тобто на 42,90% а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 039,20 грн судового збору. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial