Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

24 липня 2025 року Керівник Коростишівської окружної прокуратури (далі прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (далі НСЗУ, позивач) з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення 79 603,10 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. \~ В обґрунтування позову прокурор зазначає, що ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11.12.2024 у справі №276/2533/24 відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України), у зв`язку з примиренням з потерпілими. Вказаною ухвалою встановлено, що 24.09.2024 [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП), у результаті якої пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. \~ Внаслідок отриманих травм потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Хорошівська лікарня» Хорошівської селищної ради (далі КНП «Хорошівська лікарня») з 24.09.2024 по 26.09.2024 (2 ліжко-дні), а також у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради (далі КНП «Обласна клінічна лікарня») з 26.09.2024 по 29.10.2024 (33 ліжко-дні). \~ Загальна вартість лікування, профінансована за рахунок коштів НСЗУ в рамках програми медичних гарантій, склала 79 603,10 грн, з яких 2 471,43 грн у КНП «Хорошівська лікарня» та 77 131,67 грн у КНП «Обласна клінічна лікарня». \~ Прокурор, посилаючись на ст. 1166, 1206 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), стверджує, що відповідач як особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язаний відшкодувати державі в особі НСЗУ кошти, витрачені на лікування потерпілої. Підстави для представництва інтересів держави обґрунтовані тим, що НСЗУ, будучи уповноваженим органом, повідомила прокуратуру листом від 10.07.2025 № 29265/2-16-25 про те, що вона не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у даній категорії справ та не заперечує щодо звернення прокурора до суду, що свідчить про бездіяльність компетентного органу та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурора відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». \~ Ухвалою судді від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалами суду від 25.08.2025 та 02.09.2025 були задоволені клопотання прокурора про участь в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції з приміщення Черняхівського районного суду Житомирської області. У судовому засіданні 18.09.2025 прокурор, яка брала участь у режимі відеоконференції на підставі ухвали суду від 02.09.2025, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. \~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 18.09.2025 проти позову заперечив, однак не надав суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин чи розрахунку суми відшкодування. Слід зазначити, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі у встановлений строк для подання відзиву на позов своїм процесуальним правом не скористався та відзив до суду не подав. \~ Представник позивача НСЗУ у судове засідання не з`явився, однак 30.07.2025 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ Представники третіх осіб, КНП «Хорошівська лікарня» та КНП «Обласна клінічна лікарня», у судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань до суду не подавали. 18.09.2025 суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, враховуючи складність справи, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 23.09.2025. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.09.2024 близько 15 год 00 хв на 144 км+850м автомобільної дороги «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», в межах с. Комарівка Житомирського району Житомирської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, допустив виїзд за межі дороги в кювет з подальшим зіткненням із деревом. Внаслідок цієї ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Дані обставини, а також вина відповідача [PERSON] у їх настанні, встановлені ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11.12.2024 у справі №276/2533/24, яка набрала законної сили 19.12.2024. Цією ухвалою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження закрито. \~ Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій цієї особи, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вчинення [PERSON] протиправних дій, що призвели до заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] , є преюдиційним і доказуванню не підлягає. Внаслідок отриманих у ДТП тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні: -з 24.09.2024 по 26.09.2024 (2 ліжко-дні) у КНП «Хорошівська лікарня», що підтверджується листом вказаного закладу від 19.05.2025 № 01/1256. Вартість лікування склала 2 471,43 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком, долученою до матеріалів справи. Джерелом фінансування були кошти НСЗУ. \~ -з 26.09.2024 по 29.10.2024 (33 ліжко-дні) у нейрохірургічному відділенні КНП «Обласна клінічна лікарня», що підтверджується листом закладу від 26.05.2025 №01/1809. Загальна вартість лікування склала 78 229,63 грн. Згідно з листом КНП «Обласна клінічна лікарня» від 11.06.2025 №01/1997, з цієї суми 77 131,67 грн були профінансовані за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет). \~ Розрахунок вартості лікування був здійснений закладами охорони здоров`я відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Відповідач не надав доказів, які б спростовували правильність цих розрахунків. \~ Таким чином, загальна сума коштів, витрачених НСЗУ на лікування потерпілої [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, становить 2471,43+77131,67=79603,10 грн. Ці витрати відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Норми права, які підлягають застосуванню, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, є ст. 1206 ЦК України. Згідно з ч. 1 цієї статті, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. \~ Закриття кримінального провадження щодо відповідача на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими є нереабілітуючою підставою. Це означає, що особа не визнається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише звільняється від кримінальної відповідальності. Така обставина не звільняє особу від цивільно-правового обов`язку відшкодувати шкоду, завдану її протиправними діями. Отже, звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності не позбавляє державу права вимагати відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілої особи. \~ Частиною 3 ст. 1206 ЦК України встановлено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі статутів КНП «Хорошівська лікарня» та КНП «Обласна клінічна лікарня», а також з листів цих закладів та листа НСЗУ, лікування потерпілої [PERSON] фінансувалося за рахунок коштів НСЗУ на підставі договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно, стягнені з відповідача кошти підлягають зарахуванню до Державного бюджету України, як і вимагає прокурор. \~ Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. З матеріалів справи вбачається, що Коростишівська окружна прокуратура листом від 13.06.2025 № 53/3-2600вих-25 повідомила НСЗУ про виявлені порушення інтересів держави та необхідність стягнення з відповідача коштів, витрачених на лікування потерпілої. У відповідь НСЗУ листом від 10.07.2025 № 29265/2-16-25 повідомила, що Положенням про НСЗУ вона не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про стягнення коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину, та не заперечувала щодо звернення прокурора до суду з відповідним позовом. \~ Така позиція уповноваженого органу свідчить про його бездіяльність у захисті інтересів держави, що полягають у невідшкодуванні коштів до Державного бюджету. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про порушення інтересів держави, кваліфікується як бездіяльність та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким чином, прокурор діяв у межах наданих йому законом повноважень. \~ Оцінка доводів та доказів Прокурор надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження позовних вимог. Факт вчинення відповідачем протиправного діяння, причинно-наслідковий зв`язок між цим діянням та отриманням потерпілою тілесних ушкоджень, а також факт та вартість її стаціонарного лікування за рахунок бюджетних коштів підтверджені письмовими доказами, які є узгодженими між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності. Відповідач, у свою чергу, не скористався наданим йому процесуальним правом подати відзив на позовну заяву та не надав суду жодних доказів, які б спростовували обставини, наведені прокурором, або заперечували розмір заявлених до стягнення витрат. Заперечення відповідача у судовому засіданні були не підкріплені доказами. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Оскільки прокурор у даній справі діє як позивач в інтересах держави, він звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, оскільки позов задоволено повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Сума позову становить 79 603,10 грн. Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн. 79603,10?1,5%=1194,05 грн. Оскільки ця сума є меншою за 1 розмір прожиткового мінімуму, до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved