Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Савчук О.В., звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , про що виконкомом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] та складений відповідний актовий запис № 93. За життя остання склала заповіт, який був посвідчений 26.04.2019 року і зареєстрований в реєстрі за № 71 сільським головою Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області та яким вона заповідала все належне їй майно своєму онуку- [PERSON] . Позивач, як онук спадкодавця, 03.11.2022 року звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 237/2022. До складу спадкового майна, що належало спадкодавцю, входить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для будівництва і обслуговування вище зазначеного житлового будинку площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: в [ADDRESS] . 25.03.2025 року позивач оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, щодо житлового будинку державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02- 31/205 від 11.03.2025 року, у зв`язку з наявністю самовільної добудови до житлового будинку та будівництва господарської будівлі- сараю. Спадкодавець, будучи власником житлового будинку та земельної ділянки на підставі свідоцтво про право на спадщину, видане Полтавською районною державною нотаріальною конторою від 03.12.1993 р. за № 1-1822, з метою покращення житлово-побутових умов замовила реконструкцію будинку та будівництво сараю. Будівельні роботи проводилися господарським способом. З метою легалізації будівництва спадкодавець будівельні роботи погодила у відділі містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації про що надано лист від 21.07.2011 р. № 1483 «Про реконструкцію житлового будинку в домоволодінні на [ADDRESS] ». Крім того, було оформлено містобудівні умови і обмеження № 26, але в супереч рекомендацій відділу містобудування і архітектури [PERSON] не погодила будівельний проект та, як наслідок, не прийняла до експлуатації реконструйоване та новозбудоване нерухоме майно. Після проведення будівельних робіт було змінено загальну характеристику та площу житлового будинку- прибудовано тамбур «а3» площею 3,5 м. кв., прибудову «а2» площею 37,8 м. кв., та мансарду «А1-1» загальною площею 71,5 м. кв., а також збудовано сарай «б». За наявних обставин нотаріус не має повноважень видати свідоцтво про право на спадщину на вище зазначене нерухоме майно. Уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 53.3 м.кв., літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «г», гараж «Д», вбиральню «Л». колонку пробивну № 1, ворота огорожі № 2, огорожу № 3, що знаходиться в [ADDRESS] ; право забудовника на прибудову до будинку «а2», мансарду «А1-Г» загальною площею 71,5 м.кв. та житловою площею 20,8 м.кв., тамбур «а3» площею 3,5 м.кв. та сарай «б», що знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від 09.06.2025\~року підготовче\~провадження закрито\~та справу\~призначено до\~судового розгляду. Ухвалою суду від 10.09.2025 року прийняті до провадження уточнені позовні вимоги. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Савчук О.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від сторони відповідача- Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи- Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслав письмові пояснення щодо позовних вимог, у яких зазначив, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. [PERSON] до позовної заяви було додано звіт про проведення технічного обстеження від 14.03.2025, відповідно до якого за результатами технічного обстеження об`єкта, а саме житлового будинку, загальною площею 166,1 кв. м., житловою площею 74,1 кв. м., будівельного об`єму 650 куб. м., сараю та вбиральні- було встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації і відповідність державним будівельним, пожежним, санітарним та гігієнічним нормам. Водночас [PERSON] не було надано доказів, що даний звіт був створений з використанням Реєстру будівельної діяльності (e-construction.gov.ua), що є порушенням п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Таким чином, [PERSON] не підтвердив допустимим доказами можливість надійної та безпечної експлуатації зведеного ним житлового будинку. Крім того, наявність звіту про технічне обстеження не є доказом відсутності порушень будівельних норм, а лише встановлює технічну можливість експлуатації. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що виконкомом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] та складений відповідний актовий запис № 93 (а.с. 23 звор. бік). За життя остання склала заповіт, який був посвідчений 26.04.2019 року і зареєстрований в реєстрі за № 71 сільським головою Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області та яким вона заповідала все належне їй майно своєму онуку- [PERSON] (а.с. 15). Позивач, як онук спадкодавця, 03.11.2022 року звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 237/2022. 25.03.2025 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 23). До складу спадкового майна, що належало [PERSON] , входить також житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: в [ADDRESS] , який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Полтавською районною державною нотаріальною конторою від 03.12.1993 р. за № 1-1822 (а.с. 12). Проте, щодо житлового будинку державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02- 31/205 від 11.03.2025 року, у зв`язку з наявністю самовільної добудови до житлового будинку та будівництва господарської будівлі- сараю (а.с. 21). Спадкодавець, будучи власником житлового будинку та земельної ділянки, з метою покращення житлово-побутових умов замовила реконструкцію будинку та будівництво сараю. Будівельні роботи проводилися господарським способом. З метою легалізації будівництва спадкодавець будівельні роботи погодила у відділі містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації про що надано лист від 21.07.2011 р. № 1483 «Про реконструкцію житлового будинку в домоволодінні на [ADDRESS] ». Крім того, було оформлено містобудівні умови і обмеження № 26 (а.с. 17-19), але в супереч рекомендацій відділу містобудування і архітектури [PERSON] не погодила будівельний проект та, як наслідок, не прийняла до експлуатації реконструйоване та новозбудоване нерухоме майно. Після проведення будівельних робіт було змінено загальну характеристику та площу житлового будинку- прибудовано тамбур «а3» площею 3,5 м. кв., прибудову «а2» площею 37,8 м. кв., та мансарду «А1-1» загальною площею 71,5 м. кв., а також збудовано сарай «б», що підтверджується технічним паспортом (а.с. 24-27). За наявних обставин нотаріус не має повноважень видати свідоцтво про право на спадщину на вище зазначене нерухоме майно. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В установлений законом строк [PERSON] звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Однак, постановою № 02- 31/205 від 11.03.2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з наявністю самовільної добудови до житлового будинку та будівництва господарської будівлі- сараю. Згідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~від 01.07.2004\~року за\~№ 1952-IV\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~Закону №\~1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1992 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно. Стороною позивача\~наданий техпаспорт\~на житловий\~будинок (а.с.\~24-27),\~з якого\~вбачається,\~що було змінено загальну характеристику та площу житлового будинку- прибудовано тамбур «а3» площею 3,5 м. кв., прибудову «а2» площею 37,8 м. кв., та мансарду «А1-1» загальною площею 71,5 м. кв., а також збудовано сарай «б», не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвічують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено безоплатне прийняття в експлуатацію збудованих у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальних (садибних) житлових будинків площею до 500 квадратних метрів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Самочинне будівництво за адресою: [ADDRESS] здійснено власником будинку до 9 квітня 2015 року, а саме- у 2010 році. Таким чином, спадкодавець мав, але не використав за життя, право на безоплатне прийняття в експлуатацію самовільно збудованих об`єктів. Отже, позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування належних спадкодавцеві, як забудовнику, прав та обов`язків, у тому числі, право на безоплатне прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкту. Пункт 8 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» передбачає, що якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 359/9695/17 (провадження № 61-49133св18). Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок неможливо, а потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Враховуючи ж положення ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України у відповідності до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), при цьому до складу спадщини\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті можна стверджувати, що [PERSON] набув права власності на спадкове майно та майнові права що належали померлій [PERSON] . Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved