Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову вказав, що він та відповідачка є власниками будинків по [ADDRESS] , розташованих по сусідству. Оскільки відповідачка з деяких пір стала тримати кількох великих собак на своєму подвір`ї, він неодноразово просив її вжити заходів, щоб запобігти гавкоту собак у нічний час, оскільки цей гавкіт перевищує встановлені норми щодо шуму та заважає спати вночі. З цього приводу виникли конфліктні відносини. Існує група (чат) у месенджері Viber, який носить назву «М (ЗАГАЛЬНА)», та є чатом, доступним для мешканців села Мар`янівка, у якому відбувається їх спілкування. Загальна кількість учасників чату (групи) станом на зараз становить 143 особи. 05.01.2025 р. відповідачка, що зареєстрована у групі (чаті) під ім`ям « [PERSON] », опублікувала повідомлення, у якому вказала, що позивач із сім`єю «налаштовував проти неї інших сусідів», «провокує» собак, «вештається селом під час комендантської години», «вважає себе тут (очевидно, мається на увазі у селі) монополістом», застосовує «нецензурну лайку та погрози розплатою». 15.02.2025 р. відповідачка опублікувала у групі (чаті) повідомлення, у якому містилися твердження, що позивач "влаштовує їй постійний терор», через що вона була змушена ніби-то викликати поліцію, та що поки вона чекала поліцію, позивач «зробив у її сторону постріл». У той же день вона опублікувала подальші повідомлення, у яких стверджувала, що позивач її «обзиває 5 поверховими матами», що «людина приховується під маскою героя» (позивач є діючим військовослужбовцем ЗСУ, офіцером, бере безпосередню участь у бойових діях, конфліктні ситуації виникають під час його знаходження вдома у відпустці або за місцем дислокації між виїздами для виконання бойових завдань), погрожувала «надати усю потрібну інформацію», стверджувала, що позивач «ходить та погрожує зброєю, а потім стріляє». Після цих подій позивач звернувся із заявою до ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській обл. стосовно того, що відповідачка звинуватила його у замаху на вбивство, але органом поліції ніяких дій вжито не було. Хоча відповідачка не називає позивача на ім`я, але мешканцям села та учасникам групи (чату) відомо, що мова йде саме про нього, як і про те, що під ім`ям « [PERSON] » пише саме відповідачка. Окрім того, у повідомленнях у чаті (групі) містяться згадки про те, що позивач є офіцером ЗСУ, а інших осіб, які б відповідали цій характеристиці, ані серед учасників чату (групи), ані серед жителів села, немає. Окрім того, позивач вважає, що йому поширенням неправдивої інформації, включно із твердженнями про вчинення ним протиправних дій, спричинено моральну шкоду. Вона полягає у тому, що серед мешканців села, як тих, що є його безпосередніми сусідами по [ADDRESS] , так і інших осіб (коло яких не обмежується безпосередньо користувачами групи (чату), відповідачкою створено враження, що він є конфліктною особою, яка неодноразово вчинювала протиправні дії, при цьому як відповідачкою, так і іншими особами це пов`язується із тим, що позивач є офіцером ЗСУ. Внаслідок чого позивач відчуває себе морально пригніченим, постійно відчуває, що відносно нього чиниться несправедливість, погіршилося спілкування із оточуючими людьми. Враховуючи наведене, та те, що розповсюджена відповідачкою інформація містить звинувачення у вчиненні протиправних та навіть злочинних дій, позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у 200 000 гривень. Враховуючи викладене, позивач просив суд: зобов`язати [PERSON] спростувати, шляхом написання повідомлення у групі (чаті) «М (ЗАГАЛЬНА)» у месенджері Viber, поширені нею відомості про те, що позивач із сім`єю «налаштовував проти неї інших сусідів», «провокує» собак, «вештається селом під час комендантської години», «вважає себе тут (очевидно, мається на увазі у селі) монополістом», застосовує «нецензурну лайку та погрози розплатою», "влаштовує їй постійний терор», та зробив у її сторону постріл, «обзиває 5 поверховими матами», що «людина приховується під маскою героя», «ходить та погрожує зброєю, а потім стріляє»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] двісті тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати відповідно до поданих документів. Ухвалою суду від 07.04.2025 р. позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.05.2025 р., встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію позовної заяви позивач отримала в приміщенні суду 02.05.2025 р. Ухвалою суду від 02.05.2025 р. витребувано з Бучанського РУП ГУНП у Київській обл., для огляду у судовому засіданні, матеріали за заявою [PERSON] від 15.02.2025 р., підготовче засідання відкладено на 18.06.2025 р. та в подальшому на 12.08.2025 р. Витребувані докази надійшли до суду 17.06.2025 р. 02.07.2025 р. від відповідача в особі її представника [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що відповідач із заявленими вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованим, оскільки позивач звертаючись до суду з даним позовом вказав власне суб`єктивне уявлення про порушення його прав, не підтвердивши його жодним доказом, а саме, що інформація поширена в групі Viber стосується саме його, так як жодних персональних даних або даних, які б могли ідентифікувати його, як особу, про яку йде мова в повідомленнях не було зазначено. Вважає, що даний позов ґрунтується повністю на припущеннях та був поданий з метою неправомірного збагачення за рахунок відповідача. Також позовні вимоги щодо стягнення з неї на користь позивача 200\~000 грн моральної шкоди документально не підтверджені, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Тому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 12.08.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 24.09.2025 р. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Також представник позивача просив долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію на підтвердження витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] дала суду наступні покази. З [PERSON] знайома, вони сусіди. Знайома з [PERSON] також вони є сусідами. Група під назвою «М (ЗАГАЛЬНА)» об`єднує громаду с. Мар`янівка. Користувач підписаний як « [PERSON] » - [PERSON] . Свідок в групі не зареєстрована. Читала повідомлення у телефоні чоловіка. Переписка мала місце січень-лютий 2025 року, громада на дописи [PERSON] реагувала по різному. Були і ті, хто висловлювався проти [PERSON] . Зрозуміло про кого йде мова. Такі дописи вплинули на ставлення до [PERSON] . У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] дав суду наступні покази. З [PERSON] знайомий, вони сусіди. Перебуває з ним у доброзичливих відносинах. Особисто з [PERSON] не знайомий, декілька разів бачив. Зареєстрований у групі під назвою «М (ЗАГАЛЬНА)», об`єднує мешканців с. Мар`янівка. На дописи [PERSON] щодо її сусіда реакція була різна. Вона у повідомленнях не зазначала ім`я та по-батькові, однак було зрозуміло, що дописи стосуються [PERSON] , вона зазначала «ця особа», «цей сусід». Було зрозуміло про кого йде мова. Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Як вказав позивач та що не заперечила відповідач, вони є власниками будинків по [ADDRESS] , розташованих по сусідству. У месенджері Viber існує група (чат), який носить назву «М (ЗАГАЛЬНА)», та є чатом, доступним для мешканців села Мар`янівка, у якому відбувається їх спілкування. Загальна кількість учасників чату (групи) станом на зараз становить 143 особи. Відповідачка зареєстрована у вказаній групі під ім`ям « [PERSON] », доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не подано. Також сторонами не заперечувався факт щодо виникнення конфліктних відносин з приводу собак, що утримує відповідачка. Так, з наданих позивачем роздруківок скріншотів, вбачається, що оспорювана інформація викладена, зокрема у месенджері Viber, група (чат) має назву «М (ЗАГАЛЬНА)», датована 05.01.2025 р, 15.02.2025 р., 16.02.2025 р. (а.с. 5-22). Користувач групи на ім`я « [PERSON] » виклала у групі, зокрема, наступну інформацію. «Вітаю, жителі с. Мар`янівка. Моє ім`я [PERSON] , ми із сім`єю проживаємо в селі не так давно, близько 1,5 року. Ми маємо 3-х собак евакуйованих із лінії фронту і саме через них, місяць назад у нас виник конфлікт із сусідами і триває до сьогодні, а саме з приводу гавкоту. На нас вже писали скаргу та налаштовували інших сусідів, бо собаки гавкають…». «… А от вештатись селом під час комендантської години тут вже виникають запитання. А ходить та світить фонариком саме та сім`я, яка скаржиться. Не знаю через що така честь, але вони вважають себе тут монополістами. Чомусь коли хором усі собаки в селі гавкають, їм чуються лише наші і як сказав сусід на всіх собак села йому плювати бо лише наші його…». «… Через постійний терор, який влаштовує нам сусід, я вчора була вимушена визвати поліцію. В той час коли стояла на вулиці та чекала коли під`їдуть поліцейські, сусід зробив в мою сторону постріл в небо. Людина настільки слабка, що аби налякати жінку він використовує зброю. А що далі?». «Дякую, пане [PERSON] . Ваша думка дуже важлива. Моє виховання дозволяє назвати людину особою, на відміну від вшанованого сусіда який обзиває 5 поверховими матами… Але хочу аби усі односельці знали, що за людина приховується під маскою героя…». «… Так, він просто їздить на квадроциклі, зупиняється під нашими ворітьми, гарчить своїм транспортним засобом і світить ліхтарем нам у двір…». «… Ходити та погрожувати зброєю, а потім і стріляти, це нормально?..». «… Хочу попросити в усіх вибачення за те, що стала причиною конфлікту, мені дуже прикро за те, що напротязі дня в чаті велися постійні розборки…». «… Пан [PERSON] вчора акцентував увагу на те, скільки всього він робить задля України…». «… Обіцяю більше ніколи не засмічувати загальний чат. Ще раз прошу вибачення та дякуватиму за розуміння…». 15.02.2025 р. позивач звертався до ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою, в якій просив вжити заходів стосовно гр. [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яка безпідставно звинувачує публічно його у замаху на вбивство, стверджуючи, що він вчора стріляв в неї біля 22:00 в чаті вайбер с. Мар`янівка. Він чув постріл біля 22:00 коли чистив сніг, що зафіксовано на камерах відеонагляду (а.с. 23). Листом від 11.03.2025 р. ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області повідомило позивача про результати перевірки його звернення, в якому вказано, що його звернення щодо незаконних дій його сусідів зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за № 1448 від 15.02.2025, уважно розглянуто. Результатами проведеної перевірки встановлено, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Також відсутні ознаки адміністративного правопорушення. Зі сторонами конфлікту проведено бесіду профілактичного характеру з приводу недопущення протиправної поведінки та дотримання добросусідських відносин (а.с. 24). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується також наступним. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності. Конституцією України гарантовано, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності (статті 21, 28 Основного Закону України). Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Зі свого боку статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України серед інших передбачені такі способи захисту цивільних прав та інтересів як відновлення становища, яке існувало до порушення; 9) відшкодування моральної (немайнової шкоди). У частині першій статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Частиною п`ятою\~статті 277\~ЦК України,\~визначено,\~що якщо\~недостовірна інформація\~міститься у\~документі,\~який прийняла\~(видала)\~юридична особа,\~цей документ\~має бути\~відкликаний. Згідно із частою шостою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьому статті 277 ЦК України). Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (частина друга статті 302 ЦК України). У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. ст.\~76-83\~ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що поширена відповідачем інформація у месенджері Viber, група (чат) під назвою «М (ЗАГАЛЬНА)» стосується позивача, та підлягає спростуванню в частині що її сусід ( [PERSON] ) «зробив у її сторону постріл», « [INFO] », «ходить та погрожує зброєю, а потім стріляє». Дійшовши висновку про задоволення вимог у цій частині суд виходив з того, що мало місце поширення інформації у групі Viber жителів села Мар`янівка, поширена інформація стосується позивача, відбулося поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності та поширення інформації порушує особисті немайнові права позивача, висловлювання «людина приховується під маскою героя» як для військовослужбовця щодо позивача є образливим. В іншій частині позовні вимоги щодо спростування інформації задоволенню не підлягають. Так, висловлювання «позивач із сім`єю налаштовував проти неї інших сусідів», «провокує» собак, «вештається селом під час комендантської години», «вважає себе тут (очевидно, мається на увазі у селі) монополістом», «застосовує нецензурну лайку та погрози розплатою», «влаштовує їй постійний терор», «обзиває 5 поверховими матами»», суд не вважає такими, що вони є недостовірною інформацією або інформацією, що порушує особисті немайнові права позивача, є виключно суб`єктивною думкою. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 200\~000,00 грн суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, моральна шкода це немайнова шкода, яка виражається у фізичних або душевних стражданнях, переживаннях, приниженні честі та гідності. Приниженням честі та гідності є негативна оцінка особистості, її якостей та вчинків, що шкодить її моральному стану. Хоча й суд погоджується з тим, що внаслідок поширення відповідачем неправдивої інформації позивачу завдано моральну шкоду, проте достатнім її відшкодуванням буде спростування викладеної відповідачем щодо позивача інформації. Суд враховує, що відповідач є волонтером, яка опікується покинутими тваринами та враховуючи причини конфлікту, що виник між сторонами, та вважає справедливим не призначати відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті. А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі загальному розмірі 4\~240,00 грн (а.с. 1). Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137\~ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар у адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частини 1-3 статті 134\~ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Так позивачем у позовній заяві зазначено, що орієнтовні судові витрати складають: судовий збір згідно квитанції, окрім того 30000 гривень правова допомога, 1000 грн поштові витрати. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на надану професійну правничу допомогу в матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий адвокатським бюро Вадима Володарського, а також платіжна інструкція від 21.03.2025 р. на суму 30\~000,00 грн. При цьому, позивачем не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх відшкодування.

Outcome: partial