Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Представник ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказувала, що 20.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №73691596, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, строк позики - 20 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,25% в день від суми залишку заборгованості, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, або 1200,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 77855, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики №73691596 від 20.12.2024 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав і його заборгованість складає 8000,00 грн., яка є сумою заборгованості за основною сумою боргу. 26.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №26/06/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 27.06.2025 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8000,00 грн, яка є заборгованістю за основною сумою боргу. Просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року в розмірі 8000,00 грн, які є заборгованістю за основною сумою боргу, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явилася, будучи повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином. До початку судового розгляду справи по суті надіслала через систему «Електронний суд» заяву, у якій просила справу розглядати за відсутності їх представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а саме: повістка про виклик до суду, яка була надіслана на адресу зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] , повернулася з довідкою АТ «Укрпошта» про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою від 07.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою від 10.09.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано з АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса; 04082, м. Кив, вул. Автозаводська, 54/19): інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] відкритому в АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за період з 20.12.2024 року до 23.12.2024 року. Ухвала виконана 22.09.2025 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: розрахунок заборгованості за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року за період з 26.06.2025 року до 28.07.2025 року, згідно якого у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 8000,00 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту; копію платіжної інструкції 4207168c-2adf-47de-89ae-4e861e07d324, згідно якої - 20.12.2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на платіжну карту [NUMBER] (VISA) кошти у сумі 8000,00 грн; копію договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73691596, укладеного 20.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 20 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 0,25% на день. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 77855; довідку про ідентифікацію, якою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтвердило, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: номер договору: 73691596; одноразовий ідентифікатор: 77855; час відправки ідентифікатора позичальнику: 20.12.2024 року 10:00:58; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO] Ідентифікація клієнта за посередництвом системи BankID НБУ: 02.09.2024 15:27:21 monobank; лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №10/07/25-11 від 10.07.2025 року, яким підтверджено видачу на банківську карту [PERSON] онлайн-позики за договором позики №73691596; довідку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» КД-000036789/ТНПП від 11.07.2025 року, згідно якої - ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної операції: 1) дата 20.12.2024 року; 2) номер платежу 4207168c-2adf-47de-89ae-4e861e07d324; 3) сума 8000.00 грн; 4) отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються; копії договору факторингу №26/06/25, укладеного 26.06.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет», реєстру боржників №27/06/25 від 27.06.2025 року до вказаного договору, платіжної інструкції №579937079.1 від 08.07.2025 року, відповідно до яких ТОВ «Фінпром Маркет» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і стосовно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року в сумі 8000,00 грн, які є заборгованістю за тілом кредиту. З витребуваної за клопотання представника позивача у АТ «Універсал Банк» інформації встановлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] банком було емітовано пластикову платіжну карту № [NUMBER] . Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Фінпром Маркет» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих представником позивача та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 20.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73691596 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 77855, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 20 днів та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 0,25% на день; на підставі договору факторингу №26/06/25, укладеного 26.06.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» з додатками ТОВ «Фінпром Маркет» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і стосовно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року в сумі 8000,00 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь нового кредитора - ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість, яка складається з тіла кредиту. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором позики №73691596 від 20.12.2024 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8000,00 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», про стягнення заборгованості за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що: згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579937862.1 від 29.07.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу за вивчення та збір доказів, а також складання позовної заяви становить 3500,00 грн; копію договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет» в особі директора Ґедзь О.В., відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором; витяг з акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, підписаний адвокатом Ткаченко Ю.О. та директором ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 3500,00 грн, з яких: вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та збір документів/доказів для формування позовної заяви до [PERSON] - 500,00 грн; складання позовної заяви до [PERSON] - 3000,00 грн; копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, серед яких за №434 справа щодо [PERSON] ; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579937082.1 від 11.07.2025 року, згідно якої ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало на рахунок Ткаченко Ю.О. кошти у сумі 350000,00 грн в рахунок оплати згідно акту №16-П приймання правничої допомоги від 11.07.2025 року за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року; ордер серії АХ №1149961, виданий 01.11.2024 року адвокатом Ткаченко Ю.О. позивачу ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі договору про надання правової допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року у всіх судових установах України. Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved