Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та страхування №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року та Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-601-011636-19-980 в розмірі 65445,62 грн. Свої вимоги мотивувало тим, 20 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №F94.12889.005282722, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування, згідно якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 25064,00 грн для власних потреб на строк 30 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,50 % річних. Підписанням даного кредитного договору [PERSON] також приєдналася до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Крім цього, 23 вересня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-601-011636-19-980, згідно умов якої банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн, ліміт доступний клієнту на момент укладення угоди становить 3000,00 грн та може змінюватися в межах встановленого угодою максимального ліміту; відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, в тому числі ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за договорами №F.94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року та №C-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року. Банк свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 29 травня 2025 року утворилась заборгованість: за кредитним договором №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року в розмірі 56839,57 грн, з яких: 21272,48 грн заборгованість по основному боргу, 11395,39 грн заборгованість за відсотками, 24171,70 грн заборгованість за іншими процентними платежами; та за кредитним договором №C-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року в розмірі 8606,05 грн, з яких: 2964,36 грн заборгованість за основним боргом, 5641,69 грн заборгованість за відсотками. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року в розмірі 56839,57 грн та №C-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року в розмірі 8606,05 грн, що в загальному розмірі становить 65445, 62 грн, а також судових витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0610266091411, яке повернулося до суду із відміткою «вручено особисто 05 липня 2025 року». Проте відповідач правом\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористалася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом установлено, що 20 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №F94.12889.005282722. Відповідно до розділу 1 даного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту пенсійний, сума кредиту 25064,00 грн, процентна ставка 16,5% (змінювана), строк кредиту - 30 місяців. Дата повернення кредиту 20 листопада 2021 року (п.1.6 договору). Під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку, інші комісії за відкриття і введення рахунку сплачуються згідно з діючими Тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО та розміщенні на сайту банку. У Додатку №1 до договору кредиту та страхування №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року визначено графік та розмір щомісячних платежів за кредитом, що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту. Крім того, 23 вересня 2019 року між АТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №C-601-011636-19-980. Відповідно до даної угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 3000,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних (розділ 3 угоди). Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитних договорів, що підтверджується меморіальними ордерами №1 та №2 від 20 травня 2019 року, а також виписками по рахунку позичальника. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23. Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД №1 від 25 березня 2024 року назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінено на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до п.2.1 договору факторингу за цим договором клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. \~ \~ \~ \~ Згідно розділу 2 даного договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинним договором, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання зобов`язань передбачених п.4.1 цього договору (оплата фінансування) (п.5.1. договору). Згідно з платіжною інструкцією від 26 липня 2023 року №9217 на виконання умов договору факторингу від 25 липня 2023 року №01.02-31/23 ТОВ «Свеа Фінанс» сплачено АТ «Ідея Банк» 11963508,00 грн (а.с.29). Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25 липня 2023 року ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №F.94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року на суму 56839,57 грн, з яких: 21272,48 грн заборгованість за основним боргом, 11395,39 грн заборгованість за відсотками, 24171,70 грн заборгованість за іншими процентними платежами, та за кредитним договором №С-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року на суму 8606,05 грн, з яких: 2964,36 грн заборгованість за основним боргом, 5641,69 грн заборгованість за відсотками. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про укладення договору факторингу та, відповідно, відступлення права вимоги. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а тому ТОВ «Свеа Фінанс» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач станом на дату подання позовної заяви не повернула отриманий кредит в встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Внаслідок неналежного\~виконання своїх\~зобов`язань станом\~на 25\~липня 2023\~року виникла заборгованість за кредитним договором №F.94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року, яка, за розрахунками позивача, становить 56\~839,57 грн, з яких: 21272,48 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~395,39 грн заборгованість за відсотками, 24171,70 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (іншими процентними платежами) (а.с.13). Оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за договором кредиту та страхування №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року в розмірі 32667,87 грн, з яких: 21272,48 грн заборгованість за основним боргом, 11395, 39 грн заборгованість за відсотками. Щодо заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 24171,70 грн, то суд вважає її необґрунтованою. Суд звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (плату) за обслуговування кредиту. В той же час, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так, п. 1.5 договору кредиту та страхування №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і введення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Згідно п. 4 вказаного вище договору сторони дійшли згоди про те, що в додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, викладено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений щомісячно у додатку №1 до договору кредиту та страхування №F94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року (колонка 7.4), яка змінюється залежно від погашення кредиту. Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (який є в загальному доступі) визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіка за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо (п.9.8.2.). Тобто цим пунктом встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не передбачено. Відповідно до п.9.15.4 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальник має право не частіше одного разу на місяць отримати у банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Тобто вказаний пункт контекстуально дублює положення попереднього пункту в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в останньому безоплатно, а в попередньому - з оплатою наданих послуг. Фактично на\~вимогу споживача\~не частіше\~одного разу\~на місяць\~послуги з\~надання інформації\~по рахункам\~позичальника з\~використанням телефонних\~каналів зв`язку,\~а саме\~зі стаціонарних\~телефонів по\~Україні,\~в контакт-центрі,\~шляхом направлення\~смс-повідомлень\~щодо суми\~платежу за\~цим договором,\~щодо зарахування\~платежу в\~погашення заборгованості\~за кредитом\~тощо;\~надання інформації\~по рахунку\~позичальника із\~використанням засобів\~електронного зв`язку\~шляхом направлення\~інформації про\~стан рахунку\~на адресу\~електронної пошти\~позичальника;\~опрацювання запитів\~позичальника,\~що направлені\~банку позичальником\~із використанням\~різних каналів\~зв`язку\~тощо,\~мають оплатний\~характер, що суперечить п.9.15.4, так і вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування», позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які умовами договору не конкретизовано, а споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі та кредитодавець не може встановлювати щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що умови договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними. До цього висновку суд дійшов з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене вимоги щодо стягнення визначених позивачем сум заборгованості зі сплати плати за обслуговування кредиту в розмірі 24171,70 грн не підлягають задоволенню. Щодо суми заборгованості за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року, то згідно довідки-розрахунку боргу станом на 25 липня 2023 року заборгованість становить 8606,05 грн, з яких: 2964,36 грн заборгованість за основним боргом, 5641,69 грн заборгованість за нарахованими не несплаченими відсотками. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. При цьому суд звертає увагу, що відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав, як і власного контррозрахунку. Доказів виконання відповідачем зобов`язань за даним кредитним договором матеріали справи не містять. При цьому суд звертає увагу, що розмір відсотків визначений відповідно до умов договору. Отже, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: - за договором кредиту та страхування №F.94.12889.005282722 від 20 травня 2019 року в розмірі 32667,87 грн, з яких: 21272,48 грн заборгованість за основним боргом, 11395,39 грн заборгованість за відсотками, - за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №C-601-011636-19-980 від 23 вересня 2019 року в розмірі 8606,05 грн, з яких: 2964,36 грн заборгованість за основним боргом, 5641,69 грн заборгованість за нарахованими не несплаченими відсотками. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1527,71 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial