Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

31.12.2024 позивач в особі представника Какун А.С. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 95345989000 від 12.05.2019 в розмірі 87740,45 грн. та судовий збір 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12.05.2019 відповідач уклав з АТ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 95345989000, підписанням якого погодився з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників банку з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені в газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 (із усіма змінами та доповненнями), тобто умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення, відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. За умовами кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредит, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил. 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №275, за умовами якого первісний кредитор відступив за плату належні йому, а позивач прийняв права вимоги до боржників в розмірі заборгованості згідно Реєстру. Тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 87740,45 грн., з яких: 42432,99 грн. за основним боргом; 45307,46 грн. за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Зауважив, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2024 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не здійснювались. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 08.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України за клопотанням представника позивача судовий розгляд розпочато в порядку спрощеного позовного провадження. В подальшому, враховуючи правову позицію сторін, за ухвалою суду від 06.02.2025 судовий розгляд проведено в загальному позовному провадженні. 03.02.2025 відповідач в особі представника Терпелюка Є.В. подав відзив на позовну заяву. За клопотанням представника ухвалою суду від 27.08.2025 визнано поважними причини пропуску та поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Терпелюк Є.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Підтвердив, що між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем 12.05.2019 укладено кредитний договір № 95345989000, відповідно до якого відповідач користувався рахунком [NUMBER] та використовував кредитні кошти АТ «Укрсиббанк». Але 21.04.2022 відповідач мобілізований до Збройних Сил України, брав участь у бойових діях, отримав інвалідність, проходить військову службу до цього часу. Наполягає, що станом на 21.04.2022 кредитна заборгованість була відсутня. Дійсно в листі № ФК/008469656/2704 від 09.08.2024 позивач повідомив про укладення з АТ «Укрсиббанк» договору факторингу №275 від 26.06.2024, за умовами якого йому передано заборгованість за кредитним договором в розмірі 42432,99 грн. за основним боргом та 45307,46 грн. за відсотками, що нараховані первісним кредитором, але на думку представника, ця заборгованість утворилася з квітня 2022 року. 04.09.2024 відповідач направив на адресу позивача та АТ «Укрсиббанк» заяву про проведення реструктуризації та виключення із суми боргу нарахованих відсотків. Окрім того, цим же листом повідомив позивача про його належність до захищеної категорії. У відповідь в листі № ФК/008469656/2704 від 10.09.2024 позивач повідомив, що з цієї дати взаємодію за кредитним договором припинено на підставі вимог п.6 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» та підтвердив заявлену суму заборгованості за кредитним договором, тим самим реструктуризацію заборгованості за тілом кредиту не проведено, нараховані відсотки не списано, на погляд представника, безпідставно. В задоволенні клопотань представник відповідача про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та прийняття її до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою суду від 27.08.2025 відмовлено. 03.03.2025 представник позивача Миколаєнко В.М. подав додаткові пояснення, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає відзив на позовну заяву безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Наголосив, що відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження наявності у нього права на пільги за ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що вважає обов`язковим для вирішення питання про припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконував умови договору відповідно до ст.526, 1046, 1054 ЦК України, нарахування відсотків за користування кредитними коштами вважає правомірним та жодним чином не позбавляє відповідача від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Відзначив, що відповідач отримав у користування грошові кошти, сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за їх користування здійснюватиметься згідно умов договору, графіку платежів, який передбачає кількість платежів, їх орієнтовний розмір та періодичність внесення платежів. Розмір відсотків за користування кредитними коштами визначено сторонами договору за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦПК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи згоду на тримання кредитних коштів. Позивачем не пред`явлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені чи штрафів за невиконання умов кредитного договору, в тому числі передбачених ст.625 ЦПК України, та первісним кредитором - не нараховувались. Нарахування здійснювалось виключно на підставі умов договору, укладених відповідачем. Наполягає, що форс-мажор є підставою саме для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не звільнення від виконання зобов`язання. До того ж, відповідачем не виконувались в повному обсязі вимоги кредитного договору як до настання форс-мажорних обставин так і після. Правом подання інших заяв по суті справи в порядку ст.174 ЦПК України, сторони не скористалися. З метою перевірки інформації щодо правомірності нарахування відсотків за спірним кредитним договором ухвалою суду від 11.06.20215 витребувано детальний розрахунок заборгованості із зазначенням періоду, за який нараховувались відсотки за користування кредитом. В задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі ухвалою суду від 27.08.2025 відмовлено. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, учасниками справи не заявлено. За клопотанням представника позивача, судовий розгляд проведено за його відсутності, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України. В судовому засіданні відповідач позов не визнав. Пояснив, що дату не пам`ятає, взяв кредит на купівлю планшету та отримав банківську картку з лімітом для користування грошовими коштами, який згодом підняли. Наполягав, що кредит на покупку вже виплатив, просто користувався карткою, проте сплачував обов`язковий мінімум. Кілька разів погашав заборгованість по банківській картці до кінця, ще до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України. На початок - мав заборгованість за кредитним договором, але не 42432,99 грн., сума була менша. 21.04.2022 призвали до ЗСУ за мобілізацією, було не до кредиту. Згодом зателефонував представник банку, діти, з якими залишився телефон, повідомили про його мобілізацію, після чого банківську картку заблокували. На Новий рік, з 2023 на 2024 рік, телефонував на гарячу лінію банку, а осінню дізнався, що кредитну заборгованість перекупили 26.06.2024, просив надати можливість сплатити, але порекомендували весною. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Разом з тим, погодився, що за відповідачем значиться заборгованість за кредитним договором 42432,99 грн., але не прострочена, а поточна. На виконання вимог Закону військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом, але відповідачу нарахували 45307,46 грн., в тому числі після 24.02.2022, що вважає порушенням Закону. На звернення представник позивача повідомив про припинення взаємодії з відповідачем. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, проаналізувавши доводи позовної заяви та пояснень представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.05.2019 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95345989000, згідно п.1.1 якого банк на підставі наданих відповідачем відповідно до вимог законодавства України документів відкриває йому на умовах тарифного плану «Револьверна кредитна картка «Картка суперпокупця», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com, та інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору анкети та Правил (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників банку з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 (із усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com, і інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, а саме поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта (ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами (п.1.2 договору). Правила після підписання сторонами договору-анкети стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір-анкету, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, правила вступають у силу для сторін одночасно із підписанням цього договору-анкети (п.1.4 договору). Ліміт кредитування встановлюється у розмірі 12900 грн. Строк дії: з дати укладання договору по 10.06.2021. Клієнт може отримати транші в межах доступного ліміту використання кредиту, про який банк повідомляє шляхом направлення інформаційного повідомлення на персональний та безпечний номер телефону клієнта, наданий банку клієнтом згідно умов цього договору-анкети. Користування позичальником коштами кредиту підтверджує згоду клієнта з умовами кредитування. Умови обслуговування кредиту: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду 0,00001% річних; за операціями отримання готівки та безготівковими 55% річних. Клієнт зобов`язується здійснювати поповнення карткового рахунку відповідно до умов, визначених у правилах (п.2 договору). В додатковій угоді від 12.05.2019, сторони домовилися, що в межах ліміту кредитування, встановленого згідно умов п.2.1 договору, банк надає клієнту кредит в сумі 11807 грн. для особистих потреб на придбання товару: планшетний комп`ютер шляхом оплати банком з позичкового рахунку клієнта платіжних документів ТОВ «Комфітрейд». Строк пільгового періоду з 12.05.2019 по 10.02.2020. Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок коштів в сумі достатній для щомісячної сплати платежів відповідно до графіку, але не пізніше 10.05.2021. За даними паспорту споживчого кредиту, сума/ліміт кредиту 11807 грн. до 50000 грн. Строк кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту (з можливістю подальшої пролонгації). Максимальна процента ставка 60% річних. Тип процентної ставки фіксована. В розрахунок обчислення реальної річної процентної ставки включено суму загального розміру кредиту, проценти за користування кредитом, комісію у разі прострочення та вартість додаткових і супутніх послуг кредитодавця та третіх осіб, обов`язкових для отримання, обслуговування та повернення кредиту. В судовому засіданні відповідач визнав, що користувався кредитними коштами банку в межах ліміту та строку кредитування, згідно з умовами договору, що відповідно до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Із витребуваного судом детального розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 12.05.2019 по 30.06.2025 зафіксовано дату видачі кредитних коштів, повернення платежів та період нарахування відповідних відсотків згідно умов договору. Під час дослідження встановлено, що відповідач не в повній мірі виконував свої обов`язки за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість, як за тілом кредиту, так і процентами за користування кредитом, що підтверджується довідками про рух коштів по рахунку банківської картки з лімітом. Враховуючи, що відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, строк дії ліміту встановлений до 10.06.2025. Із наданого позивачем розрахунку, станом на 30.11.2024 за [PERSON] значиться заборгованість за кредитним договором в сумі 87740,45 грн., з яких: 42432,99 грн. за основним боргом; 45307,46 грн. за відсотками. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що отримав на картковий рахунок суму 42432,99 грн., які використав як в готівковій, так і безготівковій формі. Не визнав заборгованість по відсотках, оскільки сплачував визначену банком обов`язкову суму платежу щомісяця. Твердження відповідача щодо неправомірності нарахування первісним кредитором процентів за користування кредитом спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в призмі правових норм, які регулюються цивільно-правові відносини з кредитування. За вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). В ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або не змінювана) та порядок їх сплати визначаються кредитним договором (ст.1056-1 ЦК України). Згідно зі ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п.10 ч.1 ст.12 цього Закону, у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Отже, підписавши договір-анкету позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «Укрсиббанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті товариства, в тому числі щодо розміру та періоду нарахування процентів за користування кредитом. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст. 610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі змісту ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №275, за умовами якого первісний кредитор відступив за плату належні йому, а позивач прийняв права вимоги до боржників в розмірі заборгованості згідно Реєстру. Тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 87740,45 грн., з яких: 42432,99 грн. заборгованість за основним боргом; 45307,46 грн. за відсотками. За письмовим повідомленням №45173 від 04.07.2024, позивач повідомив [PERSON] про укладення договору факторингу, наявність у нього заборгованості перед банком за кредитним договором в розмірі 87740,45 грн., яку порекомендував погасити новому кредитору, для чого зазначив нові реквізити банківського рахунку. За ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. У ч.1,3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами. Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. За ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Твердження представника відповідача про наявність підстав для звільнення його від виконання зобов`язань за кредитним договором не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором, зокрема, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст.14 цього Закону, яку доповнено п.15 наступного змісту "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Отже, для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Із наданих представником відповідача доказів, а саме військового квитка № [NUMBER] , [PERSON] призваний за мобілізацією до ЗСУ. З 18.06.2024 отримав інвалідність ІІІ групи в зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, строк інвалідності - до 01.07.2025, що слідує із довідки до акту огляду МСЕК. Станом на 13.01.2025 перебуває на військовій службі в [INFO] , довідка №617. Слід відзначити, що на час мобілізації до лав ЗСУ 21.04.2022 відповідач мав заборгованість за кредитним договором в сумі 35844,19 грн. за основним боргом та 1633,30 грн. за процентами, але про наявність у нього права на пільги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" первісного кредитора не повідомив, продовжував користувався кредитним лімітом шляхом зняття готівки, одночасно платежі у відповідності до умов договору в достатньому розмірі не здійснював, останній платіж зі сплати прострочених процентів 24.08.2022, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором. Лише 04.09.2024 відповідач направив на адресу позивача та АТ «Укрсиббанк» заяву, якою повідомив про належність до захищеної категорії, в зв`язку з чим з 10.09.2024 припинено взаємодію за кредитним договором на підставі вимог п.6 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». За ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Форс-мажор (або обставини непереборної сили) це надзвичайні, невідворотні та непередбачувані події (наприклад, стихійні лиха, війни, епідемії), які об`єктивно унеможливлюють виконання договірних зобов`язань, звільняючи сторону від відповідальності за їхнє порушення. Ключовими критеріями є надзвичайність, непередбачуваність та невідворотність, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою подією та неможливістю виконання зобов`язання. Отже, ознаками форс-мажору є надзвичайність та невідворотність (ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні»), а також об`єктивний причинний зв`язок з наслідком у формі невиконання зобов`язання. Для договірних зобов`язань форс-мажор є передумовою звільнення від відповідальності за неналежне виконання або порушення зобов`язання, але зобов`язання по суті не скасовує. Тобто форс-мажор не є універсальним прощенням боргів. Договірні зобов`язання не викреслюються, тож основне зобов`язання має бути належно виконане за першої можливості, якщо таке виконання буде доречне для сторін на час закінчення дії обставини непереборної сили. Верховний Суд у справі №910/9258/20 наголосив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання. Таким чином, форс-мажор є підставою саме для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не звільнення від виконання зобов`язання як такого (наприклад, оплати товару чи послуг). За умовами кредитного договору, які сторонами договору визначено за спільною згодою, відповідач отримав у користування кошти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюватиметься згідно умов договору, графіку платежів, який передбачає кількість платежів, їх орієнтовний розмір та періодичність внесення платежів, що відповідає принципу свободи договору, що закріплений в ст.627 ЦК України. В п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Слід відзначити, що первісним кредитором не здійснювалось нарахування заборгованості у вигляді неустойки (штрафу, пені), як за умовами кредитного договору, так і передбачених ст.625 ЦК України, позовна заява також не містить таких вимог. Отже, враховуючи, що відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одночасно не виконував умови кредитного договору, нарахування відсотків за користування кредитними коштами з урахуванням вимог ст.526,1046,1054 ЦК України за умовами договору є правомірним. Відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved