Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 08 червня 2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою взаєморозуміння та взаємоповаги, частими конфліктами та сварками. З січня 2023 року подружні стосунки фактично припинені, сторони проживають окремо за різними адресами. Намірів на примирення та збереження сім`ї позивачка не має, тому дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. Крім того, позивачка зазначила, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. Водночас вона не має можливості забезпечувати їх самостійно, тоді як відповідач є працездатним та здоровим, а отже може і повинен брати участь у їхньому матеріальному забезпеченні. З огляду на викладене, позивачка просить суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем; - стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 5000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше частини усіх видів доходу відповідача. Ухвалою суду від 21.08.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 01.09.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що визнає позовні вимоги у частині розірвання шлюбу. Водночас вимоги позивачки щодо стягнення аліментів він визнає частково, погоджуючись сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 500,00 грн на кожну дитину щомісячно. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що є особою з інвалідністю III групи, має обмежені доходи, які складаються виключно з пенсії по інвалідності у розмірі 3038 грн, та на даний час ніде не працює. Позивачкою відповіді на відзив не подавалося. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що між сторонами 08 червня 2013 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 3-ї групи, пенсіонер, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . Як вбачається з довідки від 26.08.2025 № 0713 7079 8282 2710, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Міжгірському об`єднаному ПФУ в Закарпатській області, його пенсія по інвалідності за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 складає 18 228,00 грн. З виписок із медичних карток вбачається, що [PERSON] має відповідні захворювання, що обумовлює необхідність періодичного лікування. За змістом довідки від 26.08.2025 [PERSON] не перебуває на обліку як такий, що шукає роботу та не зареєстрований як безробітний у Державній службі зайнятості. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.08.2025, за період з січня 2025 року по червень 2025 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утримання податків по гр. [PERSON] , відсутня. На підтвердження доводів про участь відповідача в утриманні дітей ним надані квитанції про переказ коштів. Втім, суд не визнає ці квитанції належним доказом зазначених обставин, оскільки вони не містять вказівки щодо призначення платежу та відсутні підтвердження, що кошти надійшли на картку, належну позивачці. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, суд бере до уваги, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак за певних умов є працездатним, доказів наявності інших джерел доходу, крім пенсії по інвалідності, суду не подано. Разом з тим, сам по собі факт перебування на обліку як особи з інвалідністю третьої групи не може бути підставою для повного звільнення батька від виконання обов`язку щодо утримання дітей, оскільки чинне законодавство не встановлює винятків у цій частині. Суд бере до уваги вік дітей, необхідність забезпечення їх належного фізичного, духовного та інтелектуального розвитку, зростання витрат у зв`язку з навчанням та вихованням, а також розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» для дітей відповідних вікових категорій. З огляду\~на викладене,\~а також\~беручи до\~уваги доводи\~відповідача щодо\~його обмежених\~доходів та\~стану здоров`я,\~суд вважає\~справедливим та\~обґрунтованим визначити\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~по 2500,00\~грн щомісячно\~на кожну\~дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір, на думку суду, є співмірним із реальними потребами дітей, відповідає засадам справедливості, добросовісності й розумності та не суперечить матеріалам справи. Суд звертає увагу позивачки на те, що встановлений розмір аліментів у сумі 2 500,00 грн щомісячно на кожну дитину визначено з урахуванням матеріального стану відповідача та його доходів на час розгляду справи. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, якщо фінансове становище відповідача покращиться, розмір аліментів може бути збільшений пропорційно новим обставинам та потребам дітей. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 грн, що становить 50 % від суми судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви за вимогою про розірвання шлюбу (1211,20 грн ? 0,5 = 605,60 грн). Інша частина судового збору у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивачка звільнена від його сплати за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: partial