Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - позивач, КП «Київкомунсервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з вивезення твердих побутових відходів у сумі 10 701,53 грн, інфляційних втрат в сумі 3 984,44 грн, 963,12 грн - три проценти річних та судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначає, що КП «Київкомунсервіс» надаються послуги з вивезення побутових відходів на підставі публічного договору від 08.06.2018 року, оферту до якого було опубліковано 08.06.2018 року в газеті «Хрещатик» з 01.07.2018 року. Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за адресою: [ADDRESS] за період з липня 2018 року по вересень 2024 року позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 11 025,53 грн. Проте відповідачем отримані послуги сплачено частково, а саме в розмірі 324,00 грн. Тому за період з жовтня 2018 року вересень 2024 року сума заборгованості становить 10 701,53 грн. Відповідачем отримані послуги сплачено не було, про що свідчить заборгованість відповідача перед позивачем, що становить 10 701,53 грн за послуги надані за період з жовтня 2018 року по вересень 2024 року. Посилаючись на те, що у відповідачів утворилась перед позивачем заборгованість за житлово-комунальні послуги, на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просить стягнути з відповідача на свою користь указану суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом КП «Київкомунсервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.03.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2025 року відкладено розгляд справи на 10.07.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2025 року відкладено розгляд справи на 23.09.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 17.04.2018 року за № 479/4543 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, право на здійснення якої виборюються на конкурсних засадах» послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою послугою. Спеціальним законом в сфері поводження з побутовими відходами є Закон України «Про відходи». Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 грудня 2017р. за № 1589 «Про введення в дію рішення конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Києва», Комунальне підприємство «Київкомунсервіс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві. Послуги з вивезення побутових відходів надаються підприємством в межах міста Києва, на підставі публічного договору від 08.06.2018 року, оферту до якого було опубліковано 08.06.2018 року в газеті «Хрещатик» з 01.07.2018 року. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.12.2017 року № 1589 «Про введення в дію рішення конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Києва», Комунальне підприємство «Київкомунсервіс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві. В газеті «Хрещатик» від 08.06.2018 року № 61 (5112) оприлюднено Оферту до Публічного Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, а також тарифи та норми на надання послуг з вивезення побутових відходів виконавця послуг (копія договору додається). Публічний Договір від 08.06.2018 року про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - Договір) опубліковано на сайті КП «Київкомунсервіс» (https://kks.kiev.ua/). Відповідно до умов Договору, Позивач надає Відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), а Відповідач (за договором - Споживач) зобов`язується прийняти та своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором (далі - Послуги). п. 2.1 Договору, передбачає що Позивач надає Відповідачу Послуги з вивезення твердих побутових відходів, в тому числі великогабаритних. Відповідно п.2.2 Надання послуг Позивачем проводиться за контейнерною та безконтейнерною схемою. Так у відповідності до п. 2.3 для вивезення ТПВ здійснюється Позивачем відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил, Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, умов цього договору, актів та графіка вивезення побутових відходів. Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Частиною 7, ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласниками багатоквартирного будинку самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням таких особливостей: 1) виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором не включається плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; 3) технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Відповідно до вимог законодавства діючого на період виникнення правовідносин, статтею 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що Споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Аналогічні норми містяться в ст. 35-1 ЗУ «Про відходи». Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 6 Закону «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуги з поводження з побутовими відходами є суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього ж Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов Договору, вимог кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у певних умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором про надання послуг встановлено плату, Замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, у відповідача утворилась заборгованість за період часу з липня 2018 року по вересень 2024 року у розмірі 10 701,53 грн, позивач просив суд також, на підставі положень ст. 625 ЦК України сягнути з відповідача інфляційні втрат в сумі 3 984,44 грн та 963,12 грн. - три проценти річних. Позивач зазначає, що на підставі публічного договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 08.10.2018 року надає послуги за адресою: [ADDRESS] де було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) власником якого є [PERSON] . До матеріалів справи, додано довідку щодо кількості зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається, що за даними Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 18.10.2024 року за вказаною адресою зареєстровано три особи, проте не зазначено хто саме зареєстровано. Крім того, судом встановлено, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме: направлялась претензія № 058/244-5-2911 від 29.04.2024 щодо сплати заборгованості на підставі публічного договору про вивезення побутових відходів оферта від 08.06.2018 року в розмірі 9 876,65 грн, за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , проте боржником зазначено [PERSON] . Крім того, позивачем надано довідку по розрахунках за послуги по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період 01.07.2018 року по 01.10.2024 року у якому боржником зазначено також [PERSON] . Також, у матеріалах справи відсутні й докази, які б свідчили про те, що [PERSON] погодився на те, щоб саме на його ім`я був відкритий особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] , оскільки в даному випадку наявний публічний договір на надання послуг з вивезення побутових відходів. Отже, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що особовий рахунок складений саме на [PERSON] . Матеріали справи також не містять доказів того, що [PERSON] , є власником квартири за адресою: за адресою: [ADDRESS] та у спірний період був споживачем наданих позивачем послуг. Споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, зважаючи на те, що суду не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу, який би вказав на те, що [PERSON] є індивідуальним споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed