Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на те, що 14.11.2019 року між ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» та [PERSON] , укладено договір № 89126 від 14.11.2019 року. 14.11.2019 року між ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» та [PERSON] , укладено договір № 89126 від 14.11.2019 року. У період з 11.12.2019 року по 25.11.2021 року [PERSON] в рахунок повернення кредиту та процентів за користування кредитом сплатив ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» 18\~528 грн. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, останній не здійснив платіж для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «МІКРОКРЕДИТ». Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» за договором № 89126 в розмірі 25 788 грн., з яких: 18 288 грн. - сума заборгованості з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом, 7500 грн. - сума заборгованості за нарахованою пенею, ці обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст.\~280\~ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 14.11.2019 року між ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» та [PERSON] , укладено договір № 89126 від 14.11.2019 року. У період з 11.12.2019 року по 25.11.2021 року [PERSON] в рахунок повернення кредиту та процентів за користування кредитом сплатив ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» 18\~528 грн. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, останній не здійснив платіж для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «МІКРОКРЕДИТ». Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» за договором № 89126 в розмірі 25 788 грн., з яких: 18 288 грн. - сума заборгованості з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом, 7500 грн. - сума заборгованості за нарахованою пенею, ці обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1ст. 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2ст. 1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно дост.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1 та 2 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно дост.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, позикою та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно зі ст.525,\~526,\~530\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договорів є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629\~ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А отже, встановлено що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми нарахованої пені за договором № 83216 від 14.11.2019 року в розмірі 7500 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Отже, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» за договором № 83216 в розмірі 18 288 грн. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКРОКРЕДИТ» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню частково. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial