Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Бубнова Д.Ю., звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 05.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №29. Під час шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з весни 2018 року сімейне життя між подружжям почало суттєво погіршуватись, через те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, життя, ведення сумісного домашнього господарства та через відсутність спільних інтересів. Внаслідок вказаних обставин між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин і з серпня 2018 року сторони проживають окремо. Позивач вважає, що з урахуванням вказаних обставин збереження сім`ї неможливе, суперечить інтересам позивача, враховуючи те, що сторони неодноразово намагалися примиритися, проте це призвело тільки до погіршення взаємовідносин у зв`язку із чим просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді від 15 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з тим представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач, остання відома адреса місця проживання (перебування) якої знаходиться на тимчасово окупованій території України, викликалась в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не подала, із заявами про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2016 року Виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №29, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 05.06.2021 року Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.06.2025 року Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Звертаючи до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що подружнє життя сторін не склалося внаслідок того, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, життя, ведення сумісного домашнього господарства. Як вбачається зі змісту позовної заяви шлюбні відносини між сторонами припинені з весни 2018 року, спроби зберегти сім`ю позитивних наслідків не мали. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, беручи до уваги існуючі взаємини між подружжям, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 211,20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved