Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із\~заявою, в якій просила визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , встановити над ним опіку, призначити заявника його опікуном. Заявник зазначила, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи з дитинства у зв`язку із психічним розладом, діагноз - помірна розумова відсталість (F 71.1 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Станом на сьогодні [PERSON] страждає (хворіє) на вищезазначений стійкий хронічний психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, внаслідок чого особа потребує опікунства при визнанні судом недієздатним. Мова, інтелект та пам`ять [PERSON] виражено недорозвинені, відсутній початковий рівень знань, елементарні навички самообслуговування сформовані частково, він не може самостійно вийти з дому, потребує постійного догляду, не критичний до свого стану та поведінки, що відповідає помірній розумовій відсталості, якою останній страждає з народження. [PERSON] перебуває у безпорадному стані, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, має обмежені можливості до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання та здобуття освіти, відповідно не навчався/не навчається в будь-яких закладах освіти, не вміє чигати та писати, не працював/не працює, не здатний оцінювати наслідки своєї поведінки, орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, тому погребує постійного нагляду та сторонньої допомоги. Окремо слід зазначити, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №187-ц. складеного 29.12.2021 року Комунальним закладом Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», що міститься у матеріалах справи 361/8063/21, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - помірну розумову відсталість (Р 71.1 за МКХ-10), за своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, внаслідок вищезазначеного стійкого, хронічного психічного розладу - помірної розумової відсталості (Г 71.1 за МКХ-10), [PERSON] не здатний усвідомлюванні значення своїх дій та керувати ними, одужання не є можливим, у зв`язку з чим останній потребує постійного стороннього догляду та опіки, що є підставою для визнання його недієздатним. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року [PERSON] , було визнано недієздатним, над останнім було встановлено опіку та призначено опікуном його племінницю - [PERSON] . На сьогодні, [PERSON] є єдиною особою, яка фактично здійснює постійний догляд за [PERSON] у зв`язку зі станом його психічного здоров`я, надає йому матеріальне та інше необхідне забезпечення. Посилаючись на викладене, заявник просила суд визнати [PERSON] недієздатним. Встановити над [PERSON] , опіку та призначити його опікуном [PERSON] . У судовому засіданні заявник представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримали. У судовому засіданні представники заінтересованих осіб проти задоволення заяви не заперечували. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] встановлено 2-а група інвалідності з дитинства довічно у зв`язку з недієздатністю, що підтверджується Довідкою сер.№ВТЕ-24 №009841, виданою Обласною психіатричною спеціалізованою лікарсько-трудовою експертною комісією ЛТЕК, та Пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 29.09.2022 року Пенсійним фондом України (серія [NUMBER] ). Станом на сьогодні [PERSON] страждає (хворіє) на вищезазначений стійкий хронічний психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, внаслідок чого особа потребує опікунства при визнанні судом недієздатним, що засвідчується Заключенням від 19.06.2024 року №19 Лікарської консультативної комісії (ЛКК) Комунального некомерційного підприємства Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року [PERSON] , було визнано недієздатним, над останнім було встановлено опіку та призначено опікуном його племінницю - [PERSON] . На сьогодні, [PERSON] є єдиною особою, яка фактично здійснює постійний догляд за [PERSON] у зв`язку зі станом його психічного здоров`я, надає йому матеріальне та інше необхідне забезпечення. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №169-ц від 16 квітня 2025 року [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад помірну розумову відсталість (F71.1 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-384цс16 зроблено висновок, що «за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». Розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною здійснюється судом у порядку окремого провадження, визначеному цивільним процесуальним законом. Згідно із частиною першою статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (частина перша статті 296 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За змістом ст. 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із приписами ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних стосунках з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливостей особи виконувати обов`язки опікуна. Згідно з ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. На підставі ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Оцінюючи досліджені докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved