Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики № 4274849 від 07 липня 2023 року в розмірі 44\~010,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 07 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем укладено Договір позики № 4274849. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір Факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників за плату та на умовах, визначених Договором. У відповідності до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до Договору Факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 44\~010,00 гривень, з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32\~010,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит, платити проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорам, що стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. До суду 11.08.2025 року надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому позовні вимоги вона визнає частково, не заперечує факту укладення договору з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Зазначила, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона є особою з посвідченням учасника бойових дій (УБД) та виконувала (виконую) військовий обов?язок у зоні бойових дій. Просила суд перерахувати кредитні зобов?язання з урахуванням її статусу та виключити з позовних вимог будь-які штрафні санкції, пені та відсотки, нараховані під час війни або після мобілізації. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 07 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем укладено Договір позики № 4274849. Згідно з п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування набанківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена\~ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики) А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 5.2. п. 5 Договору позики) 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір Факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників за плату та на умовах, визначених Договором. Відповідно до Реєстру боржників № №20 від 20.03.2024 року до Договору Факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 44\~010,00 гривень, з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32\~010,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно п. 3.7. Договору факторингу, ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від Боржників на виконання ними своїх зобов`язань за Договорами позики, Право вимоги за якими відступлено Фактору, після передачі Права вимоги до Фактора. Згідно з умовами договору позики, позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому грошові кошти в строки, передбачені договором позики № 4274849. Звертаючись з позовом до суду позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зазначив, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за Договір позики\~№ 4274849 від 07 липня 2023 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 44\~010,00\~гривень,\~з яких:\~12000,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~32\~010,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 Договору позики № 4274849\~від 07.07.2023\~року відповідач отримав кредит у сумі 12 000,00 грн., строком на 30 днів, тобто до 06.08.2023 року зі сплатою базовою процентної ставки за перший день користування позикою 22,21%; базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою 2,50%. Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 6D4X8qyCU3. Відповідачем не заперечувався факт отримання кредитних коштів. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. Положеннями ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Відповідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що Договір позики № 4274849 укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Відповідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію», правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Таким чином, суд приходить до висновку, що підписавши договір, відповідач [PERSON] підтвердила, що вивчила умови Договору фінансового кредиту, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані Товариством грошові кошти. Відтак, суд вважає, що укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача. При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зістаттею 514 ЦК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачеві право вимоги до [PERSON] за вищевказаним договором позики. Договір факторингу не визнаний судовим рішенням недійсним, а отже вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. У Договорі позики № 4274849 від 07.07.2023 року, який укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , між сторонами погоджено строк користування кредитом 30 днів. При цьому, у п. 6 вказаного договору зазначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація), який здійснюється за звернення позичальника в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора. Однак позивачем відповідні додаткові угоди не долучені до матеріалів справи не долучені. Таким чином, суд приходить до висновку, що будь яких доказів, того що відбулась пролонгація вищевказаних договорів матеріали справи не місять. Разом з тим, суд ураховує, що з наданої позивачем таблиці (розрахунку заборгованості) неможливо установити обґрунтованість заявленої суми заборгованості по відсоткам. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Щодо стягнення процентів за користування позикою (кредитом) поза межами строку позики (кредитування). Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128): «Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Здійснивши тлумачення умов Договору позики, суд дійшов висновку, що, передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено. З огляду на розрахунок заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії вищезазначених договорів є неприйнятним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, поза межами строку дії кредитних договорів, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно\~ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~ При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо застосування\~відповідних\~норм\~викладені\~в постановах Верховного\~Суду.\~\~ Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, а також те, що матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем, як на користь первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і на користь позивача, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України. Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 4274849 від 07.07.2023 року у сумі 23\~365,20 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 12 000,00 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування 11\~365,20 грн. = 12 000,00 грн. *22,21% *1 + 12 000,00 грн. *2,50%*29. Відповідно до положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1\~607,58 грн.

Outcome: partial