Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №310572454 від 13.09.2023 у сумі 54 844 грн 48 коп., судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 13.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №310572454 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового персонального ідентифікатора NUVK-5839. За умовами договору позичальникові надано кредит у розмірі 11 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою 229,95% річних (0,63% на день) протягом дисконтного періоду (10 днів), 766,50% річних (2,10% на день) після його закінчення або 1 087,70% річних (2,98% на день) у разі прострочення. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором шляхом перерахування 13.09.2023 грошових коштів в сумі 11 900 грн на банківську картку відповідача №5363-54XX-XXXX-6028, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 54 844 грн 48 коп., яка складається з: 11 900 грн заборгованість за кредитом; 42 944 грн 48 коп. заборгованість за несплаченими відсотками. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами (№19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023) до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №255 від 24.10.2023 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 23 637 грн 92 коп. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.07.2024 було укладено договір факторингу №31/0724-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 54 844 грн 48 коп. Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» 14.03.2025 було укладено договір факторингу №140325-У, за умовами якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №140325-У від 14.03.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на суму 54 844 грн 48 коп. ТОВ «Юніт Капітал» нарахувань за договором не здійснювало. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 54 844 грн 48 коп. та понесені судові витрати по справі, зокрема судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Ухвалою суду від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач не подав відзиву на позов, не надав клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з повідомленням сторін, а також не надав доказів поважних причин неучасті у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без повідомлення сторін за наявними матеріалами, якщо сторони не подали клопотань про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 13.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №310572454. Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 11 900 грн, строком на 10 днів до 23.09.2023, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 229,95% річних (0,63% на добу) протягом дисконтного періоду, 766,50% річних (2,10% на добу) після закінчення дисконтного періоду або 1 087,70% річних (2,98% на добу) у разі прострочення. Договір підписано електронним підписом клієнта, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора NUVK-5839. На підставі клопотання позивача, ухвалою суду від 14.07.2025 витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до наданої банком інформації, в банку емітовано картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період 13.09.2023-18.09.2023, яка містить зарахування на суму 11 900 грн. Отже, кредитодавцем були виконані умови договору та перераховані грошові кошти у розмірі 11 900 грн на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується платіжними дорученнями та випискою від АТ КБ «Приватбанк» за період з 13.09.2023 по 18.09.2023, яка містить зарахування коштів у сумі 11 900 грн. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено договір факторингу №28/1118-01. Дія договору факторингу неодноразово продовжувалася додатковими угодами до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №255 від 24.10.2023 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №310572454 на суму 23 637 грн 92 коп. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.07.2024 укладено договір факторингу №31/0724-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №310572454 на суму 54 844 грн 48 коп. Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» 14.03.2025 укладено договір факторингу №140325-У, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.2 договору факторингу, перехід прав вимоги відбувається в момент підписання акта прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором стосовно боржників. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №140325-У від 14.03.2025, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №310572454 у сумі 54 844 грн 48 коп., з яких: 11 900 грн основна сума боргу; 42 944 грн 48 коп. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідачу здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Загальна заборгованість [PERSON] , згідно з розрахунком, станом на 14.03.2025 становить 54 844 грн 48 коп., з яких 11 900 грн основна сума боргу, 42 944 грн 48 коп. відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що може включати електронну форму з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (ст. 639 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до письмового договору, що підтверджується висновками Верховного Суду у постановах від 02.11.2021 у справі №243/6552/20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 та ст. 1078 ЦК України, договір факторингу передбачає відступлення права грошової вимоги, включаючи майбутні вимоги. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного. Із наданих позивачем та досліджених судом документів установлено, що відповідачу на підставі укладеного кредитного договору були надані кошти у розмірі 11 900 грн, які відповідач у строки, встановлені умовами договору, не повернув, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків, суд виходить із відсоткової ставки, передбаченої умовами кредитного договору, та строком користування кредитними коштами. Умовами договору №310572454 від 13.09.2023 передбачено строк користування кредитними коштами 10 днів з можливістю пролонгації у разі сплати позичальником у строк до 23.09.2023 нараховані відсотки у розмірі 749 грн 70 коп. Строк дії договору до 13.10.2028. Проте суд звертає увагу, що поняття строк дії договору не є тотожним поняттю строк кредитування. У заявці на отримання грошових коштів в кредит відповідач зазначив строк кредитування 10 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,63% за добу протягом дисконтного періоду (до 23.09.2023). У договорі, підписаному сторонами визначено дисконтний період кредитування 10 днів з можливістю пролонгації у межах строку договору до 13.10.2028. Поряд із цим позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив дії, які стали підставою для пролонгації кредитування. Відповідно до умов договору, у разі невиконання позичальником умов дисконтного періоду (несвоєчасна сплата відсотків чи основної суми), проценти за весь дисконтний період нараховуються за базовою ставкою 2,10% за добу з дати надання кредиту. Оскільки відповідач не виконав зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту чи відсотків, проценти за дисконтний період підлягають перерахунку за базовою ставкою. Таким чином, сума відсотків за 10 днів становить 2 499 грн (11 900 грн ? 2,10% ? 10 днів). Відповідно до усталеної судової практики, після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Ця правова позиція підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц. Таким чином, нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами (після 23.09.2023) є безпідставним. Отже, заявлені вимоги про стягнення відсотків у розмірі 42 944 грн 48 коп. підлягають задоволенню частково у розмірі 2 499 грн. Позивач не заявляв вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому суд не розглядає ці питання відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 14 399 грн, з яких: 11 900 грн основна сума боргу; 2 499 грн заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ТОВ «Юніт Капітал» було сплачено 2 422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 636 грн 09 коп. (2 422 грн 40 коп. ? 14 399 грн / 54 844 грн 48 коп.). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Документами, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу, є договір про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025, додаткова угода №8, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2025, згідно з якими вартість наданої правової допомоги становить 7 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 838 грн 48 коп. витрат на правничу допомогу (7 000 грн ? 14 399 грн / 54 844 грн 48 коп.). У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial