Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

В червні 2025 року ТОВ «КЛТ Кредит» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості, вказуючи на\~те,що 24.05.2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11144, в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту, ТОВ «КЛТ Кредит» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. В свою чергу відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 24.05.2025 утворилася заборгованість у розмірі 45325 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 7000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах 38325 грн. Ухвалою суду від 01.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, при причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву, заяв, клопотань, суду не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК\~Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 24.05.2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11144 (далі договір), підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», згідно з яким кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строки визначені цим Договором ( п.1.1 договору). Відповідно до п. 1.3 договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % від суми кредиту за кожний день ( річна процента ставка 547,50%) користування кредитом. Строк надання кредиту становить 365 днів, з оплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. ТОВ «КЛТ\~Кредит» свої\~зобов`язання\~перед [PERSON] \~виконало в\~повному обсязі,\~що підтверджується\~інформаційним повідомленням,\~ кредитним\~договором №\~11144\~від 24.05.2024;\~хронологію дій\~щодо укладення\~кредитного договору; анкетою-заявою\~на кредит\~№ 115659;\~листом вих.\~№ 20250618-27\~від 18.06.2025;\~розрахунком заборгованості; паспортом споживчого кредиту. Кредитний договір № 11144 від 24.05.2024 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 650775. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що [PERSON] , належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором №11144, тому станом на 16.06.2025 утворилась заборгованість\~в розмірі\~45325 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 7000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах 38325 грн. Відповідно до\~ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054\~ЦК\~України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України\~«Про\~електронний\~цифровий\~підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст.\~1055\~ЦК\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст.\~530\~ЦК\~України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, слід зазначити наступне. Кредитний договір № 11144, укладено 24.05.2024. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію\~статті 8 цього Закону\~не встановлено. Отже, Договір кредиту укладено після набрання чинності змінами до ч. 5\~ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», внесеними\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Проте, цим же\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023, до\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~було внесено доповнення: пункт 17. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту включаються до нормативно-правового акта у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Перехідні положення включаються також, якщо нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; якщо необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 1.4 договору строк кредитування складає 365 днів. Таким чином, датою повернення кредиту є 24.05.2025. Ставка за користування кредитом становить - 1,50%. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд констатує,\~що умова\~пункту 1.3\~ кредитного договору № 11144 від 24.05.2024\~є нікчемними\~в частині\~розміру\~процентної ставки в день,\~що перевищує\~\~1,0%\~\~за період\~з 20.08.2024\~по 24.05.2025. Розмір денної процентної ставки з 24.05.2024 до 19.08.2024 відповідає вимогам закону та становить 1,5%. При цьому, дійсність умов кредитного договору № 11144 від 24.05.2024\~в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування кредитом,суд сумніву не піддає. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. Тому, у частині вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними грошовими коштами позов є обґрунтованим частково та підлягає частковому задоволенню. Оскільки Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 24.05.2025, тобто в межах строку дії кредитного договору, то суд розраховує суму заборгованості на цю дату. Пунктом 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено тимчасовий режим обмежень. Оскільки строк, за який нараховано проценти, охоплює два періоди з різними законодавчими обмеженнями, суд здійснює розрахунок заборгованості за процентами окремо для кожного з цих періодів. Період 1: з 24.05.2024 по 19.08.2024 З 24.05.2024 по 19.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, не може перевищувати 1,5%. Договірна умова про нарахування 1,5% в день з цієї дати не суперечить імперативній нормі закону, та має здійснюватися за максимально дозволеною ставкою\~1,5% на день. Кількість днів у періоді складає 87. Розрахунок процентів за Період 1: 7000*0.015*87днів= 9135 грн. Період 2: з 20.08.2024 по 24.05.2025 З 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, не може перевищувати 1,0%. Договірна умова про нарахування 1,5% в день з цієї дати суперечить імперативній нормі закону. Таким чином, у частині, що перевищує встановлений законом ліміт (1%), договірна умова є нікчемною, а нарахування процентів за цей період повинно здійснюватися за максимально дозволеною ставкою\~1,0% на день. Кількість днів у періоді складає 287. Розрахунок процентів за Період 2: 7000*0.010*287днів=20090 грн. Загальний розмір заборгованості Сукупний розмір процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню, становить 29225 грн (9135+20090). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у загальному розмірі 36225 грн. 00 коп. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Згідно з положеннями ч. ч. 1-5\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~факту надання\~адвокатом правничої\~допомоги у\~зв`язку\~із розглядом\~цієї справи,\~разом із\~позовною заявою\~до суду\~надані документи: копія договору\~№ 16/09/2024\~про надання\~юридичних послуг,\~укладеного між\~ФОП [PERSON] та\~ТОВ «КЛТ\~Кредит»; копію свідоцтва\~про право\~на зайняття\~адвокатською діяльністю\~серії ПТ\~№ 2412; копія акту приймання-передачі наданих послуг №5 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024; копію витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №5 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024; копію платіжної інструкції № 241 від 07.03.2025. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 79,92 % від заявленої суми, тому з відповідача на користь товариства підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1935 грн. 98 коп.

Outcome: partial