Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2023 року на утримання дитини [PERSON] , з твердої грошової форми 2500 грн щомісячно, на 1/4 частку всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстровану шлюбі з [PERSON] . За час шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки життя у них не склалося, шлюб між ними було розірвано 17.06.2014 року. Після розірвання шлюбу у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні, участі у їх вихованні відповідач не приймає. 26 травня 2023 року рішенням судді Яворівського районного суду Львівської області задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на кожну дитину до досягнення повноліття. Їхній спільний син [PERSON] досяг повноліття та продовжує навчатись у Львівському торгівельно-економічному університеті на першому курсі денної форми навчання на платній основі. Оскільки [PERSON] досяг віку повноліття, продовжує навчання, вона звернулася до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. Відповідач є особою працездатного віку, на сьогоднішній день проходить службу у Збройних Силах України та відповідно отримує кошти, може забезпечити матеріально частину витрат для сина, який навчається на платній формі навчання у вищому навчальному закладі. Оскільки її матеріальний стан змінився, збільшились витрати на утримання сина, який навчається, зросли ціни на продукти та одяг, що тягне за собою збільшення витрат на утримання неповнолітньої доньки, а розмір аліментів, призначений судом, є недостатнім, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом про вручення поштового відправлення від 15 вересня 2025 року. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15 вересня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 22 вересня 2025 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області, про що складено актовий запис №8. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2017 Відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції у Львівській області. Також судом встановлено, що станом на час подання позовної заяви [PERSON] , [INFO] , який є сином сторін у справі, досяг повноліття. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2023 року вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 20.02.2023 і до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 статті 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що\~якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2023 року на користь позивача з відповідача присуджені аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на даний час [PERSON] досяг повноліття, позивач [PERSON] скористалася своїм правом звернення до суду з позовом про визначення розміру аліментів, тому суд вважає, що її вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved