Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

У червні 2025 року до Богуславського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1827761 в розмірі 13 552,00 грн, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, представник позивача просить вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 2 422,40 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 1827761 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису EmFJ87gХ9Х, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1 Договору позики №1827761 від 13.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес»). Враховуючи умови Договору позики №1827761 від 13.03.2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 0,00 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 13 552,00 грн., зокрема: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.21 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1827761 від 13.03.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.23 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1827761 від 13.03.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.23 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.23 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 552,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В добровільному порядку відповідач свій обов`язок щодо своєчасного повернення коштів належним чином не виконала. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованості за договором позики №1827761 в розмірі 13 552,00 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. 13.08.2025 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у АТ «Таскомбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; 2) виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] , за період з 13.03.2021 по 16.03.2021. 27.08.2025 АТ «ТАСКОМБАНК» надійшов лист від 22.08.2025 року №5187/47.7.-БТ з витребуваною інформацією, яким повідомлено, що на ім`я [PERSON] банком було видано миттєву банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка не є персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. Крім того, надано виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] 28.08.2025 представник позивача - директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Щодо обставин її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд зазначає наступне. Так, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1550135 від 08.07.2025, [PERSON] була зареєстрована: [ADDRESS] в період часу з 20.02.2019 по 16.04.2025. Згідно відповіді Виконавчого комітету Богуславської міської ради від 15.07.2025, [PERSON] знята з реєстрації місця проживання з 16.04.2025 з вказаної адреси та на даний час проживає без реєстрації місця проживання. Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 04.08.2025, останнє відоме місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] . Відповідачу на останнє відоме місце реєстрації судом були направлені: копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, поштовий конверт повернувся до суду без вручення із зазначенням причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, заяв про відкладення від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідив письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.03.2021 між [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в електронній формі укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (п. 1). Відповідно до п. 2 Договору позики: сума позики становить 4 000,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; Процентна ставка (базова) / день - 1,99%. Визначено, що датою надання позики є 13.03.25021 року, а датою повернення - 12.04.2021 року. Знижена процентна ставка / день встановлена у розмірі 0,01 %, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) - 2,70 %, а орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3,65 %. Орієнтовна загальна вартість позики - 4 012,20 грн. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п.п. 4.1, 4.2 Договору позики). Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5 Договору позики). В кредитному говорі у розділі відомостей про позичальника міститься інформація про рахунок [PERSON] - [NUMBER] . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.035.2021 року підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «EmFJ87gХ9Х». Як вбачається із довідки про ідентифікацію, виданої директором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №1827761 від 13.03.2021 року ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - EmFJ87gХ9Х; час відправки ідентифікатора позичальнику - 13.03.2021 18:09:01; номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO] Відповідно до довідки директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000024848/ТНПП від 01.05.2025 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: дата: 13.03.2021 року; Сума 4 000,00 грн.; Отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Відповідно до платіжної інструкції від 13.03.2021 року, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 13.03.2021 року здійснило платіж у розмірі 4 000,00 грн. на платіжний інструмент [NUMBER] . Вказане вбачається і з інформації, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» у листі від 22.08.2025 року №5187/47.7.-БТ, яким повідомлено, що на ім`я [PERSON] банком було видано миттєву банківську картку № [NUMBER] , яка не є персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. Як вбачається із наданої виписки по руху коштів за картковим рахунком [PERSON] , за період з 15.03.2021 на рахунок відповідача відбулось зарахування коштів у розмірі 4 000,00 грн. Зважаючи на викладене, судом встановлено, що вимоги кредитного договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало, зарахувавши на належний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн., що відповідає умовам Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.03.2021 року. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, одноразовий ідентифікатор «EmFJ87gХ9Х» було направлено на електронну пошту [PERSON] - [INFO] Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Усі істотні умови договору позики, зокрема: розмір позики, строк договору та відсотки за користування позикою, [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» узгодили у Договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.03.2021 року. 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 2610, відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (п. 1.1 Договору). Ціна продажу у відповідності до п. 6.2 Договору факторингу становить 7 841 694,32 грн. 26 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Фактор) підписали Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року та Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №2, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованостей до Боржників, зокрема: [PERSON] , номер договору: 1827761 від 13.03.2021 року, загальна сума заборгованості 13 552,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом - 4 000,00 грн., сума заборгованості по відсоткам - 9552,00 грн. До матеріалів справи, крім того, додані: Акт звірки взаємних розрахунків за період: січень 2021 року - грудень 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ ТОВ за договором Договір № 2610 від 26.10.2021 року та Акт звірки взаємних розрахунків за період: 2023 рік між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ ТОВ за Договором факторингу № 2610 від 26.10.2021року. 03.04.2023 між ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (п. 1.1 Договору). Ціна продажу у відповідності до п. 6.2 Договору факторингу становить 22 573 367,99 грн. 03.04.2023 ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) підписали Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року та Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023. Відповідно до Реєстру заборгованості, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованостей до Боржників - Позичальників на умовах, передбачених Договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, зокрема: [PERSON] , номер договору: 1827761 від 13.03.2021 року, загальна сума заборгованості 13 552,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом - 4 000,00 грн., сума заборгованості по відсоткам - 9550,00 грн. На підтвердження виконання зобов`язань за Договором факторингу № 030423-ФК позивачем долучено Акт звірки взаєморозрахунків за період з 03.04.2023 - 01.11.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» по договору ФАКТОРИНГУ №030423-ФК від 03.04.2023 року. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Зобов`язання відповідач не виконала ні перед первинними кредиторами, ні перед позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] .. Суд зазначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Пунктом 2 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.03.2021 року встановлено, що строк позики (Строк договору): 30 днів, дата повернення позики - 12.04.2021 року. Як вбачається із Розрахунку суми заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 1827761 від 13.03.2021 р., за період з 13.03.2021 року по 05.06.2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 13 552,00 грн. та складається із заборгованості за тілом позики - 4 000,00 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 9552,00 грн. Нарахування відсотків на заборгованість [PERSON] здійснювалось у період з 14.03.2021 року по 11.07.2021 року, що суперечить положенням п. 2 Договору позики, укладеним з відповідачем. Суд відхиляє аргументи позивача, викладені ним у позовній заяві, щодо нарахування відсотків поза межами строку договору позики, зважаючи на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику від 13.03.2021 року (пролонгація 90 к.д.), оскільки суду не надано доказів того, що [PERSON] ознайомилась саме із цією редакцією вказаних Правил. Зокрема, відсутній підпис відповідача, який би підтвердив, що він ознайомився із Правилами надання грошових коштів у позику та погоджується на них. На переконання суду, нарахування відсотків на заборгованість [PERSON] повинно було проводитися виключно у межах строку договору позики - до 12.04.2021 року. Відповідно до Розрахунку суми заборгованості [PERSON] , станом на 12.04.2021 року залишок заборгованості по відсоткам складав 2 388,00 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за нарахованими та несплаченими відсотками за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.03.2021 року становить 2 388,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернула вказаний борг. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, кредит не повернула, нараховані відсотки не сплатила. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно і належним чином, суд приходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1827761 від 13.03.2021 року необхідно задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 6 388,00 грн., де заборгованість за тілом позики становить 4 000,00 грн., а заборгованість за відсотками - 2 388,00 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579936006.1 від 18.06.2025, з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» здійснило платіж у розмірі 2 422 гривень 40 копійок із призначенням платежу «101 43311346; Судовий збір, за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] , Богуславський районний суд Київської області». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 141,85 грн. (6 388,00 / 13 552,00 * 2 422,40), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. У поданому позові позивачем заявлена вимога про стягнення із відповідача 3 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи наявні: договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, що укладений між Адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; Витяг з Акту №13-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 року щодо надання послуг по боржнику [PERSON] на загальну суму 3 500,00 грн; Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, який є Додатком №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги; платіжна інструкція кредитового переказу коштів №579934714.1 від 19.05.2025 року з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» здійснило платіж у розмірі 402 500,00 грн. на користь [PERSON] із призначенням платежу «Оплата згідно акту №13-П приймання наданої правничої допомоги від 16.05.2025 за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року та Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 на ім`я Ткаченко Ю.О. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а від відповідача не надходили заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 649,79 грн. (6 388,00 / 13 552,00 * 3 500,00) витрат на правову допомогу, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial