Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 липня 2008 року позивач з відповідачем уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 12.07.2008. За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 03.12.2009. [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданого 10.10.2023. Як зазначає позивач, одруження з відповідачем виявилось невдалим, у зв`язку з різними поглядами на життя та вирішення сімейних проблем, відсутністю взаєморозуміння, сім`я розпалась. З серпня 2017 року сторони проживають окремо. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2017 у справі № 760/7969/17 було розірвано шлюб між сторонами. На час звернення до суду позивач з відповідачем продовжують проживати окремо та ведуть кожний окремо бюджет. З моменту розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем і станом на день подання позову син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на повному утриманні позивача. Позивач самостійно, за власні кошти забезпечує сина всім необхідним для нормального та повноцінного розвитку (як фізичного, так і розумового, духовного і морального). Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, розвитком та здоров`ям. Матеріальної допомоги та додаткових коштів на утримання сина, оздоровлення чи придбання речей першої необхідності не сплачує. Вказує, що не має фізичної можливості та часу працювати. Її щомісячні витрати на сина перевищують усі її доходи, через що вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу. Вказує, що син, [PERSON] , [INFO] - є інвалідом з дитинства, має установлений за типовою сукупністю ознак лікарями діагноз, потребує постійного догляду (піклування) та лікування. Позивач самостійно здійснює догляд за сином, супроводжує його під час відвідування (огляду) лікарів, коли це необхідно. Окрім цього, вона несе додаткові витрати на лікування (придбання ліків, спеціальних продуктів харчування, здачу аналізів), оздоровлення, розвиток здібностей дитини з інвалідністю (придбання канцелярії, книжок та інші). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 10.10.2023 № 108/260-10376/33 [PERSON] , 1985 року народження, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації та одержує допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років, на [PERSON] , [INFO] з 18.11.2014 по 10.11.2027. Відповідно до заяви [PERSON] , [INFO] , до Генерального консульства України в Стамбулі, [PERSON] , [INFO] , перебуває з нею на території Турецької Республіки та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. А саме - оформлення будь-яких документів, піклування про здоров`я, забезпечення житлом та харчуванням та інше повністю під її ( [PERSON] ) відповідальністю. Позивач зазначає, що відповідач ( [PERSON] ) володіє будинком та земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:75:794:0030 . Відповідач є працездатною, здоровою людиною, не має інших утриманців (дітей) окрім сина, офіційно працевлаштований, а також має неофіційний дохід. На думку позивача, розмір свого заробітку (доходу) відповідач приховує. Тому, з врахуванням тимчасової непрацездатності позивача, стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку, достатнього матеріального становища на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, постійний догляд позивачем за дитиною з інвалідністю, наявності додаткових доходів та наявності майнових прав на рухоме та нерухоме майно, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх прав та інтересів з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 16.07.2024 року на виконання Ухвали суду позивачем направлена заява про усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20.11.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого він зазначає, що доказів непрацездатності позивача, розміру її витрат на проживання, доказів спілкування з відповідачем щодо мирного врегулювання спору не надано. Також, відсутні докази на підтвердження неофіційних доходів відповідача, зазначає, що це надумане твердження позивача. Вказував, що згоди на визначення місця проживання дитини, обрання навчального закладу у Києві, методів його лікування, виїзду за кордон, тощо, мати дитини з батьком не погоджувала. Спілкування відповідача з сином нею виключено повністю. Просив суд взяти до уваги, що відповідач подарував позивачці і своєму сину квартиру за адресою: [ADDRESS] : 2/3 частини на користь сина і 1/3 частину на користь позивача. Вказував, що усе майно відповідача перебуває під арештом, а відповідач не має коштів на погашення цього боргу. Вказує, що хворіє на цукровий діабет та потребує постійних затрат на лікування, також зазначає, що має на утриманні непрацездатного батька. Посилається, що після сплати податків залишається заробітна плата у розмірі 10 000 - 15 000 грн., яка є незначною. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. 09.12.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що після розірвання шлюбу у 2017 році, питання про місце проживання дитини не ставилось та не оспорювалось. Зазначає, що після початку повномасштабного вторгнення, а саме, у квітні 2022 року позивач разом з сином виїхали до м. Стамбул. В Стамбулі знаходиться одна українська школа - Міжнародний ліцей ім. Т.Шевченка у м. Стамбул Державного ліцею «Міжнародна українська школа», де з 13.03.2024 навчається [PERSON] . Вартість навчання складає 300 доларів США, однак відповідач жодним чином не компенсує додаткові витрати на сина. Також позивач зазначає, що відповідач проживає в квартирі, яка є власністю позивача та її дитини, не сплачує комунальні платежі, у зв`язку з чим утворився борг в розмірі більше 80 000 грн. Вказує, що орендує квартиру у м. Стамбул та вартість квартири становить 11 000 турецьких лір, що складає приблизно 13 200 грн. Вказує, що до відзиву не надано доказів родинних відносин між відповідачем та його батьком. Ніяких додаткових коштів на утримання спільної дитини відповідач не надає, не купує ні одяг, ні взуття, ніяким чином не відшкодовує грошові кошти на навчання сина. Вказує, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8 180, 50 грн., в той час як відповідач є одним із засновників ТОВ «Контур ЛТД». Підсумовуючи викладене, представник позивача просив задовольнити позов. 13.01.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтування яких вказано, що через падіння ворожого гелікоптера, 25.02.2022 року на території, де знаходились виробничі потужності та приміщення офісу ТОВ «Контур ЛТД» (вул.Світо-Покровська, 141Л, смт. Гостомель, Бучанський район, Київська область), сталася пожежа, внаслідок чого вщент знищено обладнання, матеріали для виготовлення продукції, комп`ютерна техніка, паперові документи, печатки та відбулася повна руйнація об`єкту. Тому протягом дії воєнного стану будь-яку діяльність ТОВ «Контур ЛТД» не здійснює, свідоцтво платника ПДВ №327335926578 анульовано 14 вересня 2023 року. Позивач посилається на ту обставину, що вона знімає житло разом із сином у Турецькій Республіці, у Стамбулі, в престижному історичному районі Бюючекмедже з квітня 2022 року, син відвідує українську школу Державного ліцею «Міжнародна українська школа» у Стамбулі, за яку позивачка сплачує 300 доларів щомісячно. За твердженням відповідача ці факти свідчать про те, що матеріальне становище позивача таке, що вона розраховує на доходи, які дозволяють їй планувати такі витрати. Матеріальне становище ж відповідача, стан його здоров`я не дають можливості здійснювати такі значні витрати. Також представник відповідача посилається на те, позивачка отримала дозвіл Служби у справах дітей Солом`янської РДА м. Києва на продаж 2/3 частин квартири [ADDRESS] , що була подарована відповідачем синові та 1/3 якої була подарована відповідачем позивачу. Ця квартира є єдиним житлом відповідача, де він зареєстрований і проживає постійно з 2007 року. Представник просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити, посилалась на те, що відповідачем подаровано на користь позивачки 1/3 частину квартири, а синові 2/3 частини квартири, яку позивач відчужила з метою забезпечення проживання в Туреччині. Також просила суд врахувати те, що на утриманні відповідача перебуває 80-річний батько, відповідач має ряд захворювань, що потребують постійного пор життєвого прийому медичних препаратів, відповідач сплачує аліменти на дитину, проживає в орендованому житлі у зв`язку із продажем позивачкою квартири, що була його дошлюбним майном. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Датою рішення у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складання повного судового рішення - 29.09.2025 року. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. 12 липня 2008 року позивач з відповідачем уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 12.07.2008 (а.с. 7). За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 03.12.2009 (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим 10.10.2023 (а.с. 11). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2017 у справі № 760/7969/17 було задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб укладений 12.07.2008 між [PERSON] та [PERSON] , актовий записи № 875, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на повному утриманні позивача, що підтверджується заявою позивача до Генерального консульства України в Стамбулі (а.с. 13). Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Згідно з ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. В даному випадку застосування положень статті 88 передбачає наявність сукупності наступних умов: а) дитина з інвалідністю; Так, в матеріалах справи міститься посвідчення серії [NUMBER] , видане Управлінням соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 10.10.2023, згідно якого [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Державну соціальну допомогу призначено з 24.11.2014 по 11.11.2027р. Жодних інших документів лікарів чи лікарсько-консультативних комісій позивачем не надано. б) дитина потребує постійного стороннього догляду; Відповідно до п. 19-21 постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям». 19. Дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А". 20. Перелік захворювань та патологічних станів, що дають право на встановлення інвалідності дітям, затверджується МОЗ. 21. Підставою для встановлення дитині категорії "дитина-інвалід" є помірна та середня міра втрати здоров`я, залежність від стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду і здатність до самообслуговування. До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму I та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії I ступеня її вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Підставою для встановлення дитині категорії "дитина-інвалід підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Як вбачається з довідки вих. №20241009-1 від 09.10.2024, виданої директором Міжнародного ліцею ім. Т.Шевченка у м. Стамбул Державного ліцею «Міжнародна українська школа», [PERSON] навчається в 7 класі з 13 березня 2024 року. Весь цій час дитиною займається виключно мати, вона на постійному зв`язку з адміністрацією ліцею та класним керівником. Інші родичі не приймають участі в житті та вихованні [PERSON] . Дитина охайно виглядає, вчасно приходить в школу, соціально адаптована. Надана позивачем довідка та інші надані позивачем документи не містять будь-яких відомостей про те, що дитина потребує постійного стороннього догляду. Потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікуючі лікарі та лікарсько-консультативні комісії, рішення яких підтверджуються відповідними висновками. в) дитина проживає з одним з подружжя і опіка та догляд над дитиною-інвалідом була постійна з боку цього батька (матері). Як свідчать матеріали справи і не оспорюється відповідачем, [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказане підтверджується договором оренди квартири в м. Стамбул №15833 від 04.10.2022 та копіями квитанцій про сплату за оренду квартири. г) другий із подружжя має матеріальну можливість надавати утримання. Згідно Звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Епіцентр К», [PERSON] отримано заробітну плату за 16 місяців з квітня 2023 року по липень 2024 року всього 367 699, 40 грн., з яких утримано податків 71 701, 39 грн. та утримано аліментів 53 612,00 грн., отже, дохід відповідача після утримань складав в середньому 15 149,13 (242 368,01:16 ). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №66356807 від 25.11.2024, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів на сина [PERSON] станом на 01.11.2024 складала 8 180,50 грн. Відповідач є одним із засновників ТОВ «Контур ЛТД» ЄДРПОУ 32733595, проте, як вбачається з реєстру платників ПДВ, через ненадання декларацій протягом року анульовано свідоцтво ПДВ 14.09.2023 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 2006 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] і згідно наданих в суді пояснень проживав там до травня 2025 року. Як свідчать копія договору дарування 1/3 частини квартири від 15.09.2017 року та Договір дарування частини квартири від 05.07.2016 року, відповідач відчужив (подарував) належну йому на праві власності квартиру за адресою [ADDRESS] позивачу [PERSON] (1/3) та сину [PERSON] (2/3). Як свідчить Довідка з державного реєстру речових прав від 19.05.2025 року, вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу відчужена [PERSON] . З Витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що відповідач [PERSON] знятий з реєстрації 14.05.2025 року. Серед іншого майна, власником якого є відповідач, є садовий будинок 1968 року побудови загальною площею 22.6 кв.м та земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:75:794:0030 площею 0,0715 га, що знаходяться в [ADDRESS] , які перебувають в іпотеці, про що свідчить Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.06.2024 року, додана позивачем до позовної заяви. Згідно наданих відповідачем фото, вказаний будинок непридатний для проживання. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] та довідки № 371 «Центр первинної медико-соціальної допомоги» батько відповідача - [PERSON] є пенсіонером та хворіє на гіпертонічну хворобу, що свідчить про наявність на утриманні відповідача непрацездатного батька. Також, матеріали справи містять виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1498/82289/163, яка свідчить про те, що відповідач має захворювання на цукровий діабет. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р.№ 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; цей з подружжя опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на зазначене, враховуючи, що позивач не надала суду доказів про те, що син потребує постійного стороннього догляду, неспроможний обходитись без постійного стороннього догляду, що заважає позивачу працювати або вона позбавлена можливості виконувати роботу чи не виконувала її взагалі, а також доказів можливості відповідачем сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо відшкодування судових витрат.

Outcome: dismissed