Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Соборним районним судом міста Дніпра (Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська). Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26 лютого 2025 року звернувся [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа приватний нотаріус Івано Франківської області Орловська Валентина Григорівна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просив суд: -Встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] у міста Маріуполь, Донецької області, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . -Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом право власності на частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , належного померлій [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Маріуполь, Донецької області. В обгрунтування позовних вимог зазначив що [INFO] у місті Маріуполь Донецької області померла [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є його матір`ю. За [PERSON] визнано право власності на частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого на підставі наказу виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.07.1995 року № 37192. 28 січня 2025 року [PERSON] , яка є представником позивача, від імені позивача звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Орловської Валентини Георгіївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна його матері, [PERSON] . До Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис за № 73551250, номер у нотаріуса 05/2025 про реєстрацію спадкової справи, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79852078 від 28.01.2025 року. Постановою від 28.01.2025 року вих. № 15/02-31 приватний нотаріус Орловська В.Г. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , з причини - спадкоємцем не було надано документів, які підтверджують родинні зв?язки, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії. Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження Позивача, Серії ВЧ № [NUMBER] , виданого 01.03.1951 року, де вказано що матір?ю позивача є [PERSON] , тобто Спадкодавець. Внаслідок збройної агресії російської федерації, зокрема у зв?язку з військовими діями в місті Маріуполі Донецької області, Позивач змушений був покинути місце свого постійного проживання та перемістився до села Межигірці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07 квітня 2022 року №2603-7000380191. У зв?язку з раптовим переміщенням оригінал документу, що підтверджує родинні зв?язки Спадкодавця і позивача, а саме Свідоцтво про народження - втрачено. У позивача наявна тільки фотокопія вище вказаного документу, що є недостатнім для вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Орловською В.Г. Особа позивача підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданого 18 квітня 2024 року, орган, що видав 2615, де місце народження вказано «Індустріальне російська федерація». Фотокопією Свідоцтва про народження підтверджується Місце народження Позивача - поселення Індустріальне (Петропавловський район, Камчатська область) російської федерації, Оскільки оригінал Свідоцтва про народження втрачено, отримати його дублікат наразі не представляється можливим через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та розірвання, у зв?язку з цим, дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією. Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області від 23.12.2024 року №1157 - вих.24 на запит приватного нотаріуса Орловської В.Г., повідомляється, що у зв?язку з повною втратою реєстру Маріупольської міської територіальної громади на власному програмному забезпеченні, органом реєстрації місця проживання Маріупольської міської територіальної громади, в особі Департаменту адміністративних послуг міської ради отримано доступ до веб-порталу Реєстр територіальної громади Державної міграційної служби України, в якому відсутня інформація про Спадкодавця. А оскільки картотека зареєстрованих осіб в Маріупольській міській територіальній громаді залишилась на тимчасово окупованій території, перевірити паперові носії інформації не має можливості. Разом з тим, відповідно до письмового пояснення свідка - [PERSON] , яка є дружиною позивача, підтверджується інформація щодо наявності родинних зв?язків між позивачем та Спадкодавцем, а саме, що Спадкодавець була матір?ю позивача, і на момент смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Фотокопія Свідоцтва про народження в сукупності з показаннями свідка свідчить, що позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Маріуполь Донецької області. Тому він має право на частину в порядку спадкування за законом на спірну квартиру (а.с. 3-8). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 лютого 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 29-30). Ухвалою судді від 03 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з виявленими недоліками (а.с. 31-32). \~ \~ \~ \~28 березня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області , третя особа приватний нотаріус Івано Франківської області Орловська Валентина Григорівна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (а.с.42-43). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 54-55). 23 червня 2025 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Івано -Франківської області Орловської В.Г. копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 68-69). 17 липня 2025 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 74-95). Позивач в судове засідання не з`явився, надавав заяви про розгляд справи за \~ \~ \~ \~його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд ухвалити рішення згідно норм діючого законодавства, окрім того просили судові витрати залишити за позивачем, оскільки вони жодним чином не оспорюють право позивача. (а.с.50). 24 квітня 2025 року, 20 травня 2025 року, 17 липня 2025 року приватним нотаріусом надано заяви про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити (а.с. 48, 60) . Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини в становленні судом [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації з 28 січня 1974 року з адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 9) та витягом з реєстру територіальної громади від 03 квітня 2024 року (а.с. 10). Відповідно до довідки від 07 квітня 2022 року № 2603-7000380191 про взяття на облік внутрішньо - переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , селище Індустріальне, Петропавлівського р-ну, Камчатської області, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 19). Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). 28 січня 2025 року [PERSON] , [INFO] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь (а.с. 76). 28 січня 2025 року заведено спадкову справу № 05/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 75) Постановою від 28 січня 2025 року вих. № 15/02-31 приватний нотаріус Орловська В.Г. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , з причини - спадкоємцем не було надано документів, які підтверджують родинні зв?язки, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії (а.с. 23). Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 21 липня 1995 року об`єднанням підприємств житлово - комунального господарства № 37192, про що зроблено реєстраційний напис від 25 серпня 1995 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним № 36376, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до наданої відповіді Комунальним комерційним підприємством «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 26 листопада 2024 року за № 2518 право власності на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 рік зареєстровано ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» на праві приватно, спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого об`єднанням підприємств житлово комунального господарства від 21 липня 1995 року № 37192, про що зроблено реєстраційний напис від 25 серпня 1995 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним № 36376. Загальна площа квартири складає - 57, 75 м. кв. , з яких житлова площа складає 39,9 м.кв. (а.с. 21). Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області від 23.12.2024 року №1157 - вих.24 на запит приватного нотаріуса Орловської В.Г., повідомляється, що у зв?язку з повною втратою реєстру Маріупольської міської територіальної громади на власному програмному забезпеченні, органом реєстрації місця проживання Маріупольської міської територіальної громади, в особі Департаменту адміністративних послуг міської ради отримано доступ до веб-порталу Реєстр територіальної громади Державної міграційної служби України, в якому відсутня інформація про Спадкодавця. А оскільки картотека зареєстрованих осіб в Маріупольській міській територіальній громаді залишилась на тимчасово окупованій території, перевірити паперові носії інформації не має можливості. Окрім того зазначили, що станом на 06 лютого 1999 року в РТГ за адресою: [ADDRESS] міститься інформація про зареєстрованих осіб: [PERSON] , з 28 січня 1974 року по теперішній час та [PERSON] , з 28 січня 1974 року по теперішній час (а.с. 22). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполь, Донецької області [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №333 (а. с. 19). Родинні відносини (споріднення) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). За правилами п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Від встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак такі факти можуть бути встановлені виключно в судовому порядку, у зв`язку з чим заявник і звернувся до суду. Факт встановлення родинних відносин позивачу необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки постановою приватного нотаріуса від 28 січня 2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів які підтверджують родинні відносини. Аналіз документів, доданих до матеріалів справи дає підстави дійти висновку про те, що родинний зв`язок між померлою та позивачем дійсно був, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження позивача, оригінал якого було втрачено у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, зокрема з військовими діями в місті Маріуполь, а отримати його дублікат неможливо, оскільки воно видане російською федерацією з якою Україна припинила дипломатичні відносини. А тому суд вважає за можливе позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин доведеними та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до п.7 постанови Пленуму суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин позивача з [PERSON] , у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її. Стосовно визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом на частину квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. Судом встановлено що відповідно до наданої відповіді Комунальним комерційним підприємством «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 26 листопада 2024 року за № 2518 право власності на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 рік зареєстровано ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» на праві приватно, спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого об`єднанням підприємств житлово комунального господарства від 21 липня 1995 року № 37192, про що зроблено реєстраційний напис від 25 серпня 1995 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним № 36376. Загальна площа квартири складає - 57, 75 м. кв., з яких житлова площа складає 39,9 м.кв.. З заявою про відкриття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] проте постановою нотаріуса було відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано документів на підтвердження родинних зв`язків. Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області від 23.12.2024 року №1157 - вих.24 на запит приватного нотаріуса Орловської В.Г., повідомляється, що у зв?язку з повною втратою реєстру Маріупольської міської територіальної громади на власному програмному забезпеченні, органом реєстрації місця проживання Маріупольської міської територіальної громади, в особі Департаменту адміністративних послуг міської ради отримано доступ до веб-порталу Реєстр територіальної громади Державної міграційної служби України, в якому відсутня інформація про Спадкодавця. А оскільки картотека зареєстрованих осіб в Маріупольській міській територіальній громаді залишилась на тимчасово окупованій території, перевірити паперові носії інформації не має можливості. Разом з тим, позивачем при подані позовної заяви долучено письмові пояснення [PERSON] , яка є дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , яка підтвердила факт проживання та реєстрації позивача та [PERSON] на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст.1258.\~ЦК України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5ст.1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У відповідності до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.\~8\~Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 15 ЦК України\~також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст. 16 цього ж кодексу\~право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права.\~Ст. 392 ЦК України\~також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Крім того, суд зазначає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження права власності померлої на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право власності на житло, яке видане об`єднанням підприємств житлово комунального господарства від 21 липня 1995 року № 37192, про що зроблено реєстраційний напис від 25 серпня 1995 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним № 36376, та технічний паспорт які суд враховує під час розгляду справи. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що його права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , належного померлій [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Маріуполь, Донецької області.

Outcome: approved