Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про усиновлення [PERSON] . В обґрунтування заяви вказував, що з 2015 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з якою в подальшому 02 липня 2018 року уклав шлюб і вона змінила прізвище на « [PERSON] ». У цьому шлюбі вони мають двох спільних малолітніх дітей, окрім яких з ними проживає син дружини від іншого шлюбу - [PERSON] , біологічний батько якого помер [INFO] . Заявник має намір усиновити [PERSON] , оскільки той є членом сім`ї. При цьому останній, як і його мати, надали згоду на усиновлення. З часу проживання однією сім`єю заявник любить всіх дітей, піклується про них, утримує, створює умови для їх розвитку. [PERSON] має окрему кімнату, де наявні місця для відпочинку і навчання, забезпечений сезонним одягом, навчальним приладдям. Водночас заявник відповідає всім вимогам, передбаченим законом для усиновлювачів. Крім того, орган опіки і піклування надав висновок про доцільність усиновлення, оскільки це відповідає інтересам дитини. За таких обставин, посилаючись на приписи Сімейного кодексу України, заявник просив суд прийняти рішення про усиновлення ним дитини, змінити прізвище та по батькові дитини, внести відповідні зміни до актового запису про народження. У судове засідання не з`явилися представники Міністерства оборони України та [INFO] . Від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких зазначалося про необґрунтованість вимог заявника та недостатність доказів. Зокрема, стверджувалося про те, що до заяви не додано документів, які підтверджують право власності на житло, а також будь-яких доказів на підтвердження фактів тривалої опіки над [PERSON] . Натомість долученими до заяви матеріалами не обґрунтовано мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, взаємовідповідність заявника і дитини, а також те, як довго усиновлювач опікується дитиною. Зазначено, що заявником з незрозумілих причин протягом 10 років спільного проживання не вживалися заходи щодо усиновлення дитини, а такі дії почали реалізовуватися лише у 2025 році. [INFO] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак явку свого представника до суду не забезпечив з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд на місці постановив провести розгляд справи за відсутності представників Міністерства оборони України та [INFO] . У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково пояснив своє бажання усиновлення прагненням того, щоб дитина мала повну сім`ю і не була напівсиротою. Повідомив, що перебуває на обліку військовозобов`язаних, в 2025 році проходив військово-лікарську комісію, є обмежено придатним та підлягає мобілізації. За місцем роботи він не підпадає під бронювання, оскільки має дитину інваліда. З цих підстав він мав відстрочку від мобілізації. Станом на сьогодні термін інвалідності сплив, а тому дитина проходить відповідне медичне обстеження з метою встановлення інвалідності. З приводу письмових заперечень Міністерства оборони України вказав, що ставив питання про усиновлення і раніше, однак при житті біологічний батько був проти цього. [PERSON] , яка є дружиною заявника і матір`ю [PERSON] , підтримала заяву про усиновлення та просила суд її задовольнити. Додатково пояснила, що заявник ставиться до її сина як до свого рідного, утримує і виховує його, вони мають дружні стосунки. Коли вона розійшлася зі своїм колишнім чоловіком, то заявник прийняв її з двома дітьми і вони створили нову сім`ю. Заявник фактично замінив батька її старшій дочці, яка вже є повнолітньою, та синові - [PERSON] . Натомість до цього біологічний батько, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи психічні захворювання, від яких періодично лікувався, часто влаштовував сварки, внаслідок яких діти психологічно страждали і навіть перебували в небезпеці. При цьому заявник взяв на себе всі витрати по утриманню і лікуванню її двох дітей, "годував, взував, одягав і лікував" власним коштом. Вони ніколи не збирали чеки та інші докази утримання заявником, а тому додаткових доказів у них немає. Повідомила також, що їх старша спільна із заявником дочка - [PERSON] мала інвалідність І групи з дитинства, термін дії якої сплив. На сьогоднішній день дитина проходить відповідний медичний огляд у дитячій лікарні «Охматдит». Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (далі - Служба у справах дітей) просила задовольнити заяву про усиновлення дитини, оскільки це відповідатиме її інтересам. Зазначала, що працівники Служби у справах дітей виїздили за місцем проживання дитини, обстежували умови проживання, проводили бесіди із заявником, його дружиною, а також з дитиною - [PERSON] , як у присутності матері і вітчима, так і індивідуально. За результатами проведених заходів Служба у справах дітей дійшла переконання, що у сім`ї склалися міцні дружні стосунки, оскільки вони проживають разом досить тривалий час, заявник має авторитет у дитини, останній його слухає і поважає. Саме заявник у сім`ї приймає важливі рішення, що стосуються життя дитини. При цьому дитина має підлітковий вік, а тому потребує особливої підтримки під час навчання, при виборі майбутньої професії. Між дитиною і заявником існує особливий зв`язок, фактично дитина вважає заявника батьком. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив свою згоду на усиновлення заявником та зміну прізвища і по батькові. Пояснив, що наслідки усиновлення йому зрозумілі. Питання про усиновлення він обдумував певний час і це його рішення також. Розповів, що навчається в 11 класі, має різні оцінки. В подальшому планує опанувати професію водія-далекобійника. У вільний від навчання час відвідує футбольний і волейбольний гуртки, а також грає на тромбоні та бере участь у духовому оркестрі. З вітчимом має дружні стосунки, називає його «дядя [PERSON] ». Останній ставиться до нього по батьківські, виховує і утримує. Зі своїм біологічними батьком в нього були різні стосунки, і гарні, і погані. Були випадки, коли біологічний батько, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, телефонував йому і обзивав нецензурною лайкою, а коли тверезів, то просив пробачення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку. [PERSON] (заявник) і [PERSON] уклали шлюб 02 липня 2018 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 02 липня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 липня 2009 року серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] , який є батьком [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19 травня 2025 року серії [NUMBER] (а.с. 10). У судовому засіданні мати дитини - [PERSON] дала свою безумовну згоду на усиновлення сина її чоловіком - [PERSON] (заявником), про що в матеріалах справи також міститься копія її заяви про згоду на внутрішлюбне усиновлення від 31 липня 2025 року, посвідчена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. та зареєстрована в реєстрі за № 1858 (а.с. 11). Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 22 липня 2025 року про згоду на його усиновлення заявником, в якій останній підтверджує, що йому роз`яснено наслідки усиновлення (а.с. 14). [PERSON] є здоровою неповнолітньою дитиною, інвалідності не має, що підтверджується копією висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 11 серпня 2025 року (а.с. 19). Судом встановлено, що [PERSON] (заявник), його дружина - [PERSON] , їх спільні діти - [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою з 26 серпня 2015 року по теперішній час. Окрім вказаних осіб за зазначеною адресою зареєстровані старша дочка [PERSON] - [PERSON] , мати заявника - [PERSON] , його сестра і зять - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). Зі слів заявника його мати, яка є власницею квартири, сестра і зять з початком повномасштабної війни виїхали за кордон, а [PERSON] з ними фактично вже не проживає. Згідно з копією акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 01 серпня 2025 року, складеного працівниками Служби у справах дітей, під час обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що сім`я [PERSON] проживає у двоповерховій чотирикімнатній квартирі, де також є кухня, санітарні і господарські приміщення; розмір житлової площі квартири становить 120 кв.м., опалювальної - 80 кв.м.; санітарні умови помешкання задовільні, житло облаштовано достатньою кількістю меблів та побутовою технікою; до помешкання підведено газ, воду і електрику; біля будинку є присадибна ділянка; для проживання [PERSON] відведено окрему кімнату, де є місце для відпочинку і навчання; дитина забезпечена сезонним одягом і навчальним приладдям; на підставі проведеної перевірки та оцінки умов життя і розвитку [PERSON] працівники Служби у справах дітей вважали, що усиновлення забезпечить дитині стабільне та безпечне середовище для життя і розвитку, а сім`я має достатньо ресурсів для задоволення потреб дитини у вихованні, навчанні, медичному обслуговуванні і соціалізації (а.с. 17). Відповідно до копії висновку органу опіки і піклування Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 05 серпня 2025 року № 1127/10-12 встановлено, що [PERSON] (заявник) і [PERSON] (дружина заявника) ведуть спільне господарство з 2015 року і з цього часу заявник бере участь в утриманні та вихованні [PERSON] ; на підставі проведеної перевірки та оцінки умов життя дитини, а також мотивації і готовності сім`ї усиновлення [PERSON] заявником є доцільним та відповідає його найкращим інтересам, забезпечить йому стабільне та безпечне середовище для розвитку, сприятиме емоційному та психологічному благополуччю і розвиту (а.с. 22-23). Судом також встановлено, що заявник є фізично та психічно здоровим, до психіатра і нарколога за допомогою не звертався, про що свідчить копія висновку про стан здоров`я заявника від 21 липня 2025 року (а.с. 18). З копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 21 липня 2025 року заявник на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває (а.с. 20). Заявник з 22 березня 2022 року працює у СТОВ «Старий Коврай» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і за період з січня по червень 2025 року включно йому нараховано заробітну плату у розмірі 143920,00 гривень, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 25905,60 гривень і військовий збір у розмірі 7196,00 гривень, що підтверджується копією довідки про доходи (а.с. 21). Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 5, 7 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї; сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення; держава створює пріоритет сімейного виховання дитини; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (ч. 3 ст. 10), Конвенції про права дитини 1989 року (ст. 3). Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства» усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону; усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу; усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновленою може бути дитина, тобто особа, яка не досягла повноліття (ч. 1 ст. 208, ч. 1 ст. 6 СК України). Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України вбачається, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини, старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менше як на п`ятнадцять років. У абз. 1 ч. 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Згідно з ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків; згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку; письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом; мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити; згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я; дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.ч. 1-3 ст. 218 СК України, щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. У п. 8 вказаної Постанови зазначено, що за змістом ст. 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Частиною 2 цієї ж статті Кодексу передбачено, що при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Під час розгляду справи судом встановлено, що заявник є здоровою і працездатною особою, має постійне місце роботи і задовільні умови проживання, стабільний дохід, одружений та має двох власних дітей. Заявник опікується дитиною, тобто бере участь у її вихованні і утриманні, з 2015 року, а тому бажає усиновити її з мотивів подальшого виховання дитини в повній сім`ї. Натомість будь-яких застережень, передбачених ч. 1 ст. 212 СК України, які перешкоджали б заявнику бути усиновлювачем, судом не встановлено. Судом також встановлено, що [PERSON] є здоровою, фізично та розумово розвинутою відповідно до свого віку дитиною. Останній має довірливі стосунки із заявником, виявляє повагу і дослухається до нього. Крім того, він надав добровільну згоду на усиновлення, зміну прізвища і по батькові, а також пояснив, що розуміє його правові наслідки. За таких обставин суд вважає, що між усиновлювачем та дитиною сформувалася певна взаємовідповідність за 10 років спільного проживання однією сім`єю, що є досить тривалим періодом часу. Таким чином суд, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини справи, дійшов висновку, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, натомість його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства; заявник має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, а тому усиновлення провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Будь-які сумніви з приводу того, що усиновлення може бути здійснено не тільки в інтересах дитини, а й у власних інтересах заявника, з-поміж іншого, для подальшого можливого набуття права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, суд відхиляє, оскільки під час розгляду справи встановлено, що усиновлення здійснюється в найкращих інтересах дитини та забезпечить їй стабільні і гармонійні сімейні умови, що відповідає принципу пріоритету інтересів дитини. Крім того, судом з`ясовано, що старша дочка заявника - [PERSON] , [INFO] , згідно з копією медичного висновку на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства віком до 18 років від 13 вересня 2019 року (а.с. 70) має захворювання (патологічний стан), що дає підстави для встановлення інвалідності (діагноз судом не зазначається з метою дотримання лікарської таємниці). Зазначена обставина в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» також може бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. І хоча строк дії вказаного медичного висновку закінчився 13 вересня 2024 року, однак суд враховує пояснення матері - [PERSON] про те, що наразі в дитини вже взяли певні аналізи, а процедура поновлення медичного висновку затяглася у часі, зокрема у зв`язку із необхідністю проходження медичного обстеження у дитячій лікарні «Охматдит», де внаслідок ракетного обстрілу зруйновано один із корпусів та були відсутні вільні місця. З огляду на викладене підстави вважати, що усиновлення здійснюється у власних інтересах заявника, зокрема з мотивів набуття права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у суду відсутні, оскільки останній, за наявності у нього такої потреби, має іншу законну альтернативу. Зі змісту ст. 229 СК України вбачається, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи; якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого ч. 4 ст. 218 цього Кодексу; суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. За правилами ч.ч. 2, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини; про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Частиною 1 ст. 233 СК України передбачено, що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. З огляду на встановлені судом обставини суд дійшов висновку про задоволення заяви про усиновлення із внесенням відповідних змін до відомостей про народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved