Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до АТ «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту нерухомого майна, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті була відкрита спадкова справа. Однак свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може видати, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна мається арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяжень №5482544, яке було зареєстроване 14.08.2007 року за №5482544 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, на підставі Постанови АЕ 958556 від 30.07.2007 року, відділом державної виконавчої служби Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тип обтяжень - невизначене майно, все майно, власник [PERSON] . Позивач зазначає, що дійсно за життя відносно його дружини були відкриті виконавчі провадження, які були закриті. В рамках виконавчих проваджень, були накладені арешти на майно. Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 21.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Примаков К.О., надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.02.2019. Причиною звернення позивача до суду стали ті обставини, що він не може оформити своїх спадкових прав у нотаріуса, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна мається арешт нерухомого майна, власником якого є [PERSON] . Так., відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все майно [PERSON] накладено арешт, на підставі постанови ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області АЕ 958556 від 30.07.2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5482544, дата реєстрації: 14.08.2007 року, реєстратор: Перша Криворізька державна нотаріальна контора. Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа, виданого Центрально Міським районним судом про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ «ОТП БАНК» державним виконавцем ЦентральноМіського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Грудницькою О.В. було відкрито виконавче провадження, на виконання якого вона 30.07.2007 року винесла постанову серії АЕ № 958556про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] 131806,82 грн. на користь ЗАТ «ОТП Банк», якою був накладений арешт на все майно [PERSON] .. Згідно довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», засновником якого було АТ «ОТП Банк», від 05.02.2014 року, повідомив, що [PERSON] повністю погасила заборгованість за кредитними договорами №CL-0AU/826/2005 від 29.06.2005 року та № CL-702/752/2008 від 17.03.2008 року. Згідно копії відповіді Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ на заяву [PERSON] , щодо звільнення майна з арешту від 27.02.2014 року за № 4828, вбачається, що на виконанні у Центрально-Міському ДВС дійсно перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу на користь АТ «ОТП Банк»., виконавче провадження завершено та знищено. Відповідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що станом на 02.08.2025 року відомості щодо [PERSON] , [INFO] - відсутні. Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач звертається до суду із вказаним позовом. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. При зверненні до суду позивач посилався на порушення своїх як спадкоємця прав, оскільки не має можливості успадкувати майно через накладений на нього арешт. Відповідно до статей\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У пункті 4.10 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (пункт 4.17 Глави 10 Порядку). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно позиції ВС КЦС у справа № 463/3251/22 у рішенні від 03.05.2023 р. для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша\~статті\~\~59 Закону України «Про виконавче провадження»). Зазначена норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень у особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи і у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~(далі - Закону) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. З огляду на викладене, зважаючи, що право позивача є порушене, особа в інший спосіб, крім як звернення до суду з позовом про скасування арешту, не має змоги захистити своє порушене право, тому порушене право підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, що належить на праві власності померлому батьку позивача [PERSON] . Відповідно до\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Оскільки судом встановлено, що позивач позбавлений права користуватись своїми правами, зокрема обмежений у праві розрядження майном та / або набутті такого права, тому суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved