Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

16 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 10000 грн за період з 01 жовтня 2024 року до 30 листопада 2024 року, оскільки [PERSON] разом з дитиною втратили право на її отримання. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка разом із сином перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи, на підставі її заяви щомісячно у період з листопада 2023 року до вересня 2024 року нараховувалася допомога на проживання у розмірі 5000 грн. 02 грудня 2024 року за результатом верифікації встановлено, що [PERSON] разом із дитиною перебуває за кордоном з 09 серпня 2024 року, повідомлень про виїзд за кордон від неї не надходило. Отже, з 01 жовтня 2024 року вона разом із дитиною втратили право на допомогу, а у період з 01 жовтня 2024 року до 30 листопада 2024 року отримали допомогу на проживання неправомірно. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з неї надмірно виплачену суму допомоги разом із понесеними судовими витратами. 19 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 22 вересня 2025 р не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином. В матеріалах справи є клопотання представниці позивача про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка про дату, час та місце слухання справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за фактичною адресою проживання як внутрішньо переміщена особа, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання», отже на підставі положень п. 4 ч. 8 ст. 128 та абз. 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України вона вважається повідомленою належним чином, із клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не подавала. Відповідачка в установлений ч.7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , у період з 22 квітня 2022 року до 31 жовтня 2023 року перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення Заводського району м. Миколаєва. З 31 жовтня 2023 року вони стали на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення у Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. [PERSON] особисто звернулася із заявою про взяття їх на облік та отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на підставі якої їй щомісячно у період з листопада 2023 року до вересня 2024 року нараховувалася допомога у розмірі 5000 грн. 02 грудня 2024 року за результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації встановлено, що [PERSON] разом із сином з 09 серпня 2024 року перебувають за кордоном, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України від 18 грудня 2024 року № 19-88228/18/24-Вих. Повідомлень про виїзд за кордон від відповідачки до управління не надходило. Отже, з 01 жовтня 2024 року [PERSON] разом із сином втратили право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01 жовтня 2024 року до 30 листопада 2024 року отримали допомогу на проживання неправомірно. 31 грудня 2024 року засобами телефонного зв`язку відповідачку повідомлено про припинення виплати та необхідність повернення коштів, 10 лютого 2025 року - [PERSON] направлено лист з вимогою повернути неправомірно отриману допомогу. Пунктом 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Відповідно до пункту 8 Порядку № 332 нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, оцінивши надані докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаю задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка втратила право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, не повідомила про обставини, які є підставою для припинення такої виплати, та за період з 01 жовтня до 30 листопада 2024 року отримувала її неправомірно. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved