Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що 05 грудня 2022 року по автодорозі «Львів-Тернопіль» (М09) в межах населеного пункту села Словіта Львівської області трапилася дорожньо транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху, по якій в цей час рухався автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП водій [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. 05 грудня 2022 року за фактом даного кримінального правопорушення ГУ НП у Львівській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022140000000572. Вироком Золочівського районного суду Львівської області у справі №449/110/23 від 01 серпня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинув [PERSON] . На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди (05.12.2022) водій автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] , [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клінлайнс», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] , отож на підставі ст. 48 ЦПК України, вказану позовну заяву заявлено до юридичної особи ТЗОВ «Клінлайнс». Зазначають, що завдана смертю сина, чоловіка та батька моральна шкода спричинила та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання, зазначені обставини істотно змінюють їхнє життя. Відновити становище, яке існувало до смерті [PERSON] , у житті позивачів вже неможливо. Просять позов задоволити. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 20 листопада 2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання. 14 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] скерувала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Мотивуючи тим, що 05 грудня 2022 року винний водій [PERSON] був відсутній на робочому місці впродовж 3 годин без поважної причини, не виконував своїх трудових обов`язків, за наслідком чого директором ТОВ «КЛІНЛАЙНС» був складений акт № 1 про факт відсутності працівника на робочому місці. Внаслідок чого до водія було застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани, що підтверджується наказом ТОВ «КЛІНЛАЙНС» від 05 грудня 2023 року № 212/2-П «про оголошення догани [PERSON] ». Отже, водій [PERSON] вчинив прогул, не з`явився на робочому місці та користувався транспортним засобом , наданим йому у користування відповідачем для виконання ним трудових обов`язків, у своїх особистих цілях, які не були пов`язанні із виконанням робочих задач чи службової необхідності. Фактично водій вчинив протиправне користування транспортним засобом «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] , оскільки використовував його без погодження з роботодавцем. Заподіяння моральної шкоди позивачам відбулося фактично поза межами виконання винною особою [PERSON] своїх службових обов`язків. Також, позивачі - сім`я загиблого [PERSON] - не надали жодних доказів того, що вони зазнала моральної шкоди внаслідок смерті свого батька, чоловіка, сина. Вважають що позовні вимоги позивачів до ТОВ «Клінлайнс» не підлягають до задоволення, оскільки відсутня обов?язкова умова для відшкодування відповідачем моральної шкоди у порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК України - виконання працівником трудових обов?язків під час завдання шкоди. Також, було подано клопотання про допит свідків, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 26 грудня 2023 року представником позивача, адвокатом Скочиляс Іриною Мирославівною було подано відповідь на відзив, в якому остання зазначає, що у якості\~доказів відсутності\~ [PERSON] \~стороною відповідача\~було надано\~лише та\~наказ №212/2-П\~про оголошення\~догани від\~05.12.2022.\~Ні в\~акті №\~1\~про факт\~відсутності працівника\~на робочому\~місці від\~05.12.2022,\~ні в\~наказі №212/2-П\~про оголошення\~догани від\~05.12.2022\~не вказані\~конкретні години\~в межах\~робочого часу,\~протягом яких\~ [PERSON] \~був відсутній\~на роботі\~05\~грудня 2022\~року.\~Встановлено,\~що акт\~про факт\~відсутності працівника\~на робочому\~місці є\~підставою для\~проведення службового\~розслідування.\~Однак,\~як вбачається\~з доказів,\~наданих представником\~відповідача,\~службове розслідування\~за фактом\~відсутності [PERSON] \~на робочому\~місці не\~було проведено,\~наказ №212/2-П\~про оголошення\~догани [PERSON] \~від 05.12.2022.\~було видано\~не на\~підставі опрацювання\~матеріалів службового\~розслідування,\~а на\~підставі лише\~одного документа\~-\~акта №\~1\~про факт\~відсутності працівника\~на робочому\~місці від\~05.12.2022.\~Відповідачем не\~було надано\~копій документів,\~які б\~регулювали особливості\~процедури проведення\~службового розслідування\~за фактом\~дисциплінарних проступків\~саме у\~ТОВ «КЛІНЛАЙНС». З цього випливає, що дії працівника [PERSON] , здійснені під час дії трудового договору у межах робочого часу, із використанням автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] , ототожнюються із діями, які вчинила юридична особа ТОВ «КЛІНЛАЙНС» - роботодавець [PERSON] та власник транспортного засобу «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] . Що стосується моральних страждань дружини, батьків та сина то вони полягають у тому, що їх повернення до звичного ритму життя вже більше не є можливим. Вони не змогли змиритися із втратою сина, батька та коханого чоловіка. Після смерті чоловіка [PERSON] перебуває в постійному стресі, все нагадує їй про чоловіка, у зв`язку з цим вона не може фізично утримувати і доглядати господарство, також їй доводиться самій виховувати сина, якому на момент смерті батька було лише неповних 4 місяці. 05 січня 2024 року представником відповідача було скеровано до суду заперечення в порядку передбаченому ст. 180 ЦПК України, мотивуючи тим, що 05 грудня 2022 року ТОВ "КЛІНЛАЙНС" не могли вийти на зв?язок із [PERSON] , попередньо останній не попереджав свого роботодавця про можливе запізнення на роботу чи наявність поважних причин з яких він не виходив на зв?язок з роботодавцем чи не з?явиться на роботу. З огляду на це керівництво відповідача вирішило зафіксувати факт відсутності їхнього працівника на робочому місці, про що склали відповідний акт, на підставі якого пізніше [PERSON] була винесена догана за порушення трудової дисципліни. Пізніше з`ясувалось, що останній потрапив у ДТП та перебував у лікарні, у зв`язку з чим той не надав письмових пояснень, а лише надалі надав усні пояснення. Відсутність працівника на робочому місці, невиконання ним трудових обов?язків насамперед фіксуються у відповідних актах та наказах про застосування стягнень за порушень правил трудової дисципліни, і вже на підставі вказаних документів відомості щодо кількості трудових годин вносяться у табелі обліку робочого часу. Вважають, що відповідачем надано достатні докази того, що [PERSON] 05.12.2022 не виконував свої трудові обов?язки, проте відповідачем до закінчення підготовчого провадження буде додатково наданий суду та сторонам витяг табелю обліку робочого часу, надати цей доказ разом з запереченням без пропуску процесуального строку відповідач не в змозі, оскільки має потребу у витребуванні та пошуку вказаного документу у власному архіві, оскільки строк зберігання табеля становить 1 рік (за наказом Мін?юсту від 12.04.2012 р. № 578/5). Предметом доказування у цій категорії справ є факт виконання працівником юридичної особи своїх трудових обов?язків. Тому, у вказаній справі є необхідним дослідження того чи [PERSON] під час ДТП дійсно виконував трудові обов`язки згідно з розпорядженням відповідача. А заявлені свідки, а саме директор та працівники ТОВ «КЛІНЛАЙНС» можуть надати свідчення щодо обставин, які відбулися 05 грудня 2022 року. 19 січня 2024 року до суду були подані письмові пояснення на заперечення за підписом представника позивачів, в яких вказано, що службове розслідування за фактом відсутності [PERSON] на робочому місці не було проведено, наказ №212/2-П про оголошення догани [PERSON] від 05.12.2022. було видано не на підставі опрацювання матеріалів службового розслідування, а на підставі лише одного документа - акта № 1 про факт відсутності працівника на робочому місці від 05.12.2022. Дорожньо транспортна пригода, у якій загинув [PERSON] , трапилася близько 15:00 год 05 грудня 2022 року, робочий день працівників зазвичай розпочинається 08:00 10:00 год вранці. Отож, незрозуміло, чому ніхто із працівників не помітив зникнення (вибуття) автомобіля із розпорядження «ТОВ «КЛІНЛАЙНС», не намагався встановити його місцезнаходження. Так, можливо, звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) було б передчасним, проте керівництво ТОВ «КЛІНЛАЙНС» було зобов`язане зафіксувати зникнення (вибуття із розпорядження) автомобіля у внутрішніх документах підприємства. Посилання відповідача на те, що строк зберігання Табеля становить 01 рік, є неаргументованим, адже провадження у даній справі №445/2657/23 було відкрите 20 листопада 2023 року, позовну заяву відповідач отримав 29 листопада 2023 року, а ДТП трапилася 05 грудня 2022 року, отож однорічний строк зберігання Табеля робочого часу ще не сплинув, відповідач мав достатньо часу, аби знайти даний Табель у внутрішній документації підприємства. 09 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме копії Табелю обліку використання робочого часу ТОВ «КЛІНЛАЙНС». 22 квітня 2024 року ухвалою Золочівського районного суду Львівської області клопотання представника відповідача - адвоката Дічук С.І. про виклик свідків \~задоволено та закрито підготовче\~провадження та\~призначено справу\~\~до судового розгляду по суті. Представник позивача у вступному слові суду повідомила про обставини, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні дала пояснення аналогічно викладеним у відзиві.\~Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа в судових засіданнях повідомив, що дійсно на час дорожньо транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС» та 05 грудня 2022 року виконував трудові обов`язки, а саме перевозив товар відповідно до своїх посадових обов`язків. Позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. [PERSON] 05 грудня 2022 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Reno Master», р.н. [NUMBER] , та рухаючись ним по автодорозі «Львів-Тернопіль» в с. Словіта, Львівського району, Львівської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та без причин технічного характеру допустив виїзд на зустрічну смугу руху де здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .Внаслідок ДТП водій [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 05 грудня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022140000000572 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. Вироком Золочівського районного суду Львівської області у справі № 449/110/23 від 01 серпня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинув [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій вантажного автомобіля «Reno Master», р.н. [NUMBER] , [PERSON] перебував у трудових відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС». Факт працевлаштування [PERSON] у Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС» на момент вчинення кримінального правопорушення підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . В якій зазначено, що 01 липня 2021 року [PERSON] прийнятий на посаду водія транспортного засобу та 10 лютого 2023 року звільнений за угодою сторін з \~Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС».\~\~ Наказом № 212/2-П від 05 грудня 2022 року оголошено догану [PERSON] , водію автотранспортних засобів, за порушення трудової дисципліни, підстава Акт № 1 про факт відсутності працівника на робочому місці від 05 грудня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки \~«Reno Master», р.н. [NUMBER] \~є Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС».\~\~\~\~ З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Старояричівською сільською радою народних депутатів, відповідний актовий запис 14 від 08 червня 1996 року, вбачається що померлий [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначено позивача [PERSON] , батько [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 58. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новояричівською селищною радою Львівського району Львівської області 17 серпня 2022 року, вбачається, що загиблий [PERSON] зазначений батьком [PERSON] , який народився [INFO] , матір`ю зазначено позивачку [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Новояричівською селищною радою Львівського району Львівської області від 07 грудня 2022 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 226. Відповідно до ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. \~Відповідно до ч.2\~ст.1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. \~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частиною першою\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця чи замовника, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року справа № 6-108цс13 та постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №357/12491/18). Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні третьою особою [PERSON] на\~\~момент\~\~дорожньо-транспортної\~\~пригоди\~останній\~офіційно перебував у трудових відносинах\~\~з\~\~відповідачем\~Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС». Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 3 п. 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснив, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до положень\~статті 1191 ЦК України. Суд критично відноситься до доводів представника відповідача, на ту обставину, що водій [PERSON] вчинив прогул, не з`явився на робочому місці та користувався транспортним засобом , наданим йому у користування відповідачем для виконання ним трудових обов`язків, у своїх особистих цілях, які не були пов`язанні із виконанням робочих задач чи службової необхідності, виходячи з наступного. У якості доказу відсутності водія [PERSON] стороною відповідача було надано лише Наказ № 212/2-П про оголошення догани від 05 грудня 2022 року та акт № 1 про факт відсутності працівника на робочому місці від 05 грудня 2022 року. У жодному з цих документів не вказані конкретні години в межах робочого часу, протягом яких [PERSON] був відсутній на роботі 05 грудня 2022 року. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України відсутність працівника на робочому місце без поважних є порушенням трудової дисципліни. Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Акт про факт відсутності працівника на робочому місці є підставою для проведення службового розслідування. Під час службового розслідування мають бути вжиті заходи для з`ясування причин відсутності працівника на роботі (телефонні дзвінки, надсилання листів працівнику, отримання від працівника письмових пояснень тощо). У наказі про призначення службового розслідування має бути викладено доручення про проведення службового розслідування та з`ясування причин відсутності працівника на роботі, призначено виконавців та визначено строки проведення службового розслідування. Проте з матеріалів справи вбачається, що службове розслідування за фактом відсутності [PERSON] на робочому місці не було проведено, наказ №212/2-П про оголошення догани [PERSON] від 05.12.2022. було видано не на підставі опрацювання матеріалів службового розслідування, а на підставі лише одного документа - акта № 1 про факт відсутності працівника на робочому місці від 05.12.2022. Також представником відповідача не було надано суду копій документів, які б регулювали особливості процедури проведення службового розслідування за фактом дисциплінарних проступків саме у ТОВ «КЛІНЛАЙНС», та письмових пояснень водія [PERSON] щодо причин його відсутності на робочому місці 05 грудня 2022 року. Вимога про надання працівником письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі оформлюється розпорядженням або наказом керівника підприємства. Працівника необхідно ознайомити з таким розпорядженням (наказом) під особистий підпис. У разі і подальшого нез`явлення працівника на роботу дане розпорядження (наказ) слід надіслати на адресу реєстрації його місця проживання, а також на адресу його фактичного проживання. Жодна з цих дій не була здійснена ТОВ «КЛІНЛАЙНС», відмова [PERSON] від надання пояснень не підтверджується його власним підписом. Більше того, наказ №212/2-П про оголошення догани від 05.12.2022 містить інформацію про те, що [PERSON] ознайомлений із даним наказом, проте його підпис відсутній на даному документі. Наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівнику під підпис у триденний строк (п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку від 20.07.1984 № 213; Правила № 213). Відсутність підпису працівника у наказі про застосування дисциплінарного стягнення є підставою для визнання його незаконним. Крім того в матеріалах цивільної справи відсутнє звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом), або будь-який внутрішній документ підприємства у якому керівництво ТОВ «КЛІНЛАЙНС» зафіксувало зникнення (вибуття із розпорядження) автомобіля. В судовому засіданні був допитаний [PERSON] , який зазначив, що на момент ДТП працював директором ТОВ «КЛІНЛАЙНС». На момент свідчень не може пригадати чи йому було відомо про відсутність транспортного засобу на території підприємства і стверджувально зазначив, що підприємство не зверталося до правоохоронних органів із заявою про заволодіння транспортним засобом. Також не зміг пригадати, коли він дізнався про дорожньо-транспортну пригоду за участю водія [PERSON] . Крім того, з долученого Табелю обліку використання робочого часу ТОВ «КЛІНЛАЙНС» вбачається, що [PERSON] 05 грудня 2022 року не перебував на роботі. Проте дане твердження спростовується поясненнями наданими в судовому засіданні третьою особою [PERSON] , який зазначив, що 05 грудня 2022 року з самого ранку приступив до виконання своїх робочих обов`язків по розвезенню товару, а після дорожньо транспортної пригоди, учасником якої був останній, його було госпіталізовано у лікувальний заклад. Правовий зв?язок юридичної або фізичної особи з працівником втілюється у трудових відносинах та у відносинах служби незалежно від характеру постійні, тимчасові, сезонні або виконання іншої роботи за трудовим договором (ч. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Покладення обов?язку відшкодувати шкоду на юридичну або фізичну особу пояснюється тим, що працівник у даному випадку юридично втілює його волю. Тобто юридична або фізична особа реалізує свою цивільну праводієздатність, зокрема, деліктоздатність, через дії працівників. Отже, дії працівників юридичне сприймаються як дії самої юридичної або фізичної особи. Дії працівника [PERSON] , здійснені під час дії трудового договору у межах робочого часу, із використанням автомобіля марки «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] , ототожнюються із діями, які вчинила юридична особа ТОВ «КЛІНЛАЙНС» - роботодавець [PERSON] та власник транспортного засобу «Рено Мастер», р.н. [NUMBER] . Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд\~\~дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС», як володілець джерела підвищеної небезпеки та роботодавець [PERSON] повинне нести відповідальність за шкоду, в тому числі й моральну, завдану таким джерелом. Пленум Верховного Суду України у п.3\~постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 вказаної постанови Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 3 Конституції України\~«людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд повинен врахувати те, що: потерпілий, зазнав фізичних та душевних страждань у зв`язку із втратою здоров`я, що в силу норм Конституції України є найвищою немайновою втратою, яка не підлягають відновленню. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення. Право на її відшкодування виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм. Таку позицію, висловлено в постанові ВП ВС від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц. Конституційний суд в постанові від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 указав, що ст. 23 ЦК є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Всебічно оцінити заподіяну моральну шкоду може лише той, хто сам її відчуває і може внутрішньо визначити для себе силу і значимість тих й складових, які несуть особисто йому (позивачу) страждання- «. позивач оцінює заподіяну йому шкоду...» (ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95). Наблизитись до об?єктивної оцінки страждань іншої людини, можливо лише частково, через сукупність різноманіття оцінок тих наслідків, які різні члени та групи громадянського суспільства вважатимуть негативними для конкретного потерпілого. У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №750/6330/17 від 27.11.2019 вказано, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Постанова Касаційного цивільного Суду Верховного Суду від 09.11.2022 № 462/6463/16-ц (61-14837св21): Призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019 йдеться про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення. Право на її відшкодування виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм. Постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24.03.2020 року у справі №818/607/17 містить висновок про те, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так \~як \~немає \~(і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного \~болю, \~ спокою, \~ честі, \~ гідності \~ особи. \~ Будь-яка компенсація \~моральної \~шкоди \~не \~може \~бути \~адекватною \~дійсним стражданням, \~тому будь-який її \~розмір \~може \~мати \~суто \~умовний вираз, \~тим \~більше, \~якщо \~така \~компенсація стосується фізичної особи. Завдана моральна шкода позивачам смертю [PERSON] спричинила та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання, зазначені обставини істотно змінюють життя батька та матері загиблого. Відновити становище, яке існувало до смерті загиблого, у житті позивачів вже неможливо. За наслідками смерті позивачі позбавлені моральної підтримки з боку померлого у житті в майбутньому. Внаслідок смерті сина батьки [PERSON] та [PERSON] втратили опору і підтримку. Самі спогади про сина, як він ріс, виховувався, розвивався, неможливість будь-яким способом повернути минуле і свою дитину, завдає батькам невиправних душевних страждань. Втрата дитини кожному з них спричинила глибоку душевну рану. [PERSON] молода вдова, їй лише 24 роки, а вона залишилася без підтримки, допомоги та взаєморозуміння від загиблого чоловіка. Втрата чоловіка позначилась на її здоров`ї, що різко погіршилось через невимовний стрес. Загиблий [PERSON] та його дружина [PERSON] лише розпочали своє подружнє життя, їх очікувало попереду насичене сімейне життя. Проте трагічна загибель [PERSON] у ДТП обірвала усі їхні спільні плани та мрії на майбутнє. У серпні 2022 року у загиблого [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . На четвертому місяці свого життя немовля залишилося без батька, життя якого забрала трагічна ДТП. Страждання будуть супроводжуватимуть його все життя, він не знатиме і не пам`ятатиме свого рідного батька. Син [PERSON] ростиме та виховуватиметься без батька, ніколи не знатиме батьківської опіки та піклування. Про свого батька він дізнаватиметься лише із розповідей родичів та спільних фотокарток. Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань позивачами, оскільки такі змушені докладати надзвичайних зусиль для організації свого життя, їм дуже тяжко жити з постійним, безперервним усвідомленням того, що більше ніколи в житті вони не зможуть поговорити із загиблим [PERSON] , побачити його. \~Визначаючи розмір завданої позивачам моральної шкоди, суд враховує те, що внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень [PERSON] помер, у зв`язку з чим позивачі зазнали тяжких душевних страждань. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНЛАЙНС» моральної шкоди на користь позивачів. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В даному випадку, заявлений позивачами розмір витрат з надання професійної правничої допомоги для кожного з позивачів по 30\~000,00 гри підтверджується наступними доказами: копіями договорів від 27 вересня 2023 року для кожного з позивачів, відповідно до яких вартість послуг адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції становить 30\~000,00 грн (п. 6.1 Договору сторони обумовили вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції в розмірі 30 000 грн.), копією ордерів про надання правничої допомоги, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001906 виданого 27.02.2020, попереднім (орієнованим) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли, і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, детальними описами наданих послуг для кожного із позивачів та квитанції про оплату таких послуг. Розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу по 30\~000,0 грн на кожного з позивачів є співмірним ціні позову, категорії та складності справи та її значенню для сторін. При цьому, договори про надання правничої допомоги були укладені з позивачами в один день 27 вересня 2023 року, отже визначена договорами сума гонорару адвоката враховувала, що відповідні послуги будуть надаватись одночасно для кожного з Позивачів. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19 лютого 2020 року вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17. Згідно позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 02.02.2023 по справі №915/606/21: «Верховний Суд зазначає про те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту, про що обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові у цій справі. Крім того, подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим та такими, що підлягають до задоволення. Оскільки позивач при звернені до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 15\~000,00 грн.

Outcome: partial