Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Представник позивача ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС» Тараненко\~А.І.\~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся 30.06.2025\~до суду\~з указаним\~позовом та\~просив стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на користь ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС» заборгованість за кредитним договором від 28.09.2020 № 915055742 у загальному розмірі 38784,36 грн, а також понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 28.09.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИЯДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (даті по тексту ТОВ\~«МАНІВЕО») та [PERSON] укладено кредитний договір № 915055742, відповідно до\~умов якого\~товариство надало\~відповідачу кредит\~у розмірі\~13660,00\~грн на\~платіжну картку\~позичальника № [NUMBER] . ТОВ\~«МАНІВЕО» зобов`язання за договором виконав. Всупереч умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Між ТОВ\~«МАНІВЕО» та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі по тексту ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС») 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким первісним кредитором відступлено право грошової вимоги до відповідача. Після цього, між ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі по тексту ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС») 05.08.2020 укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким відступлення право грошової вимоги до відповідача. У свою чергу, між ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС»29.05.2025 укладено\~договір факторингу\~№ 29/05/25-Е, за умовами якого, відповідно до реєстру боржників, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 38784,36 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає заборгованість за кредитним договором та не сплачує проценти за користування кредитом, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС». Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від АТ «Універсал Банк» 16.09.2025 надійшли витребувані судом відомості. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.09.2020 між ТОВ\~«МАНІВЕО» та [PERSON] укладено договір № 915055742, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 13660,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.12-13). Кредит надається строком на 18 днів від дати отримання кредиту. На цей період нараховуються проценти за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,66% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад вказаний строк, умови щодо нарахування дисконтної процентної ставки скасовуються і до взаємовідносин застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Указаний договір підписаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у розділі 4 договору. Окрім того, між ТОВ\~«МАНІВЕО» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору від 16.10.2020 № 915055742 про продовження строку кредитування на 30 днів, та додаткову угоду від 18.11.2020 про продовження строку кредитування ще на 30 днів (а.с.14). Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] 28.09.2020 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір №915055742, чим погодився із запропонованими умовами кредитного договору. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника, що також підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26). Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ\~«МАНІВЕО»виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними. ТОВ\~«МАНІВЕО»свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13660,00 грн на картку № [NUMBER] ,\~що підтверджується\~листом платіжним\~дорученням № с90368b1-he95-4cb5-893f-3cb157626de8 (а.с.29). Як вбачається з повідомлення АТ «Універсал Банк», банком емітована карта [NUMBER] на ім`я [PERSON] \~( [NUMBER] ),\~на якув період із 28.09.2020\~по 03.10.2020здійснено переказ коштів у розмірі 13660,00 грн. За наданими АТ «Універсал Банк» відомостями про рух коштів по картці [NUMBER] , 28.09.2020 о 06:13:59 год. відповідачу перераховано кошти в розмірі 13660,00 грн. ТОВ\~«МАНІВЕО» нараховував відповідачу відсотки за погодженою заниженою процентною ставкою 1,66% у день, що дорівнює 226,76 грн у день у період із 28.09.2020 до 19.12.2020, а після цього за стандартною ставкою 1,7% у день, що дорівнює 232,22 грн у день, до 19.01.2021 (а.с.73-74). Відповідач на погашення заборгованості вносив платежі 16.10.2020, 23.10.2020 та 18.11.2020 на загальну суму 11565,00 грн. Оскільки [PERSON] у повному обсязі та строки покладені на нього зобов`язання не виконав, за кредитом утворилася заборгованість. Як передбачено п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги. Пунктом 2.1.1.6 договору від 28.09.2020 № 915055742 визначено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, із урахуванням вимог законодавства України. Між ТОВ «МАНІВЕО»та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «МАНІВЕО» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО» за плату на умовах, визначених договором. Додатковими угодами від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26, від 31.12.2021 № 27, від 31.12.2022 № 31, від 31.12.2023 № 32 продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 01.01.2024 (а.с.37-49). Відповідно до реєстру прав вимоги від 19.01.2021 № 117, право вимоги за договором № 915055742, укладеним із [PERSON] перейшло до ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС». Заборгованість відповідача становить у загальному розмірі 28334,91 грн, із яких заборгованість за кредитом 13659,43 грн, заборгованість за відсотками 14675,48 грн (а.с.50-51). ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС», як новий кредитор, після отримання прав вимоги за договором № 915055742, продовжив нарахування відповідачу відсотки за погоджувальною стандартною відсотковою ставкою 1,7% у день, що дорівнює 232,22 грн у день. Оскільки відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення існуючої заборгованості, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 38784,36 грн, із яких 13659,43 грн заборгованість за кредитом, 25124,93 грн заборгованість за відсотками (а.с.75). У свою чергу, між ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» 05.08.2020 укладено договір факторингу № 05/0820-01, яким ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах прав вимоги. Додатковими угодами від 03.08.2021№ 2, від 30.12.2020 № 3 продовжено строк дії договору до 30.12.2024 (а.с.53-58). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 31.08.2023 № 11, право вимоги за договором від 28.09.2020 № 915055742, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 38784,36 грн, із яких 13659,43 грн заборгованість за кредитом, 25124,93 грн заборгованість за відсотками (а.с.59-60). У свою чергу, між ТОВ\~«ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС»29.05.2025 укладено\~договір факторингу\~№ 29/05/25-Е, яким ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС»набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах прав вимоги (а.с.62-66). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29.05.2025, право вимоги за договором від 28.09.2020 № 915055742, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 38784,36 грн, із яких 13659,43 грн заборгованість за кредитом, 25124,93 грн заборгованість за відсотками (а.с.67-68). Як вбачається з виписки з особового рахунку, виконаного ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС», після отримання права вимоги за договором від 28.09.2020 № 915055742, позивачем не виконувалося нарахування відсотків. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС» за договором від 28.09.2020 № 915055742 складає 38784,36 грн, із яких 13659,43 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25124,93 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.76). За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2422,40 грн, у рахунок відшкодування судового збору (а.с.9). Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси позивача у справі за вищевказаним позовом представляв адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 № 29/05/25-01, укладеної ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС»з\~адвокатським бюро\~«Тараненко та\~партнери», додаткової угоди № 25770552473 до нього, ордеру серії АА № 1584606, довіреності та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.34, 77-78, 79, 81, 82). Позивач під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Розмір витрат підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг, де погоджено вартість послуг до договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 № 29/05/25-01 (а.с.80). Із огляду на наявність у матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом Тараненком А.І. правничої допомоги позивачеві (складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту та клопотання), враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved