Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

позивач Обласне\~комунальне підприємство\~«Донецьктеплокомуненерго» (далі\~ОКП «Донецьктеплокомуненерго»)\~звернувся до\~Дружківського міського\~суду Донецької\~області з\~вказаним позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідачам щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , але вони не здійснювали оплату за отримані послуги, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.01.2021 по 31.05.2024 за теплову енергію в сумі 28\~239,98 грн., за період з 01.01.2021 по 31.05.2024 за абонентське обслуговування в сумі 1\~017,29 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 24.02.2022 у сумі 683,75 грн., 3% річних за період з 01.01.2021 по 24.02.2022 у сумі 169,96 грн., та вирішити витання щодо розподілу судові витрати. Ухвалою суду\~від 26\~вересня 2024\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~ухвалено проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін. 14 жовтня 2024 року відповідачем [PERSON] через систему «Електронний суд» було скеровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що позивач не надав послуги з надання теплової енергії за спірною адресою, оскільки у квартирі встановлено автономне опалення. Справа підсудна Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року цивільна справа №219/4883/24 розподілена судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., слухання справи призначено на 29.09.2025. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 20.09.2013 належить на праві особистої приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29, 30). Також матеріалами справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за спірною адресою не зареєстровані (а.с. 49-52). Позивач стверджує, що за спірною адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за період з 01.01.2021 по 31.05.2024 за теплову енергію в сумі 28\~239,98 грн., за період з 01.01.2021 по 31.05.2024 за абонентське обслуговування в сумі 1\~017,29 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 24.02.2022 у сумі 683,75 грн., 3% річних за період з 01.01.2021 по 24.02.2022 у сумі 169,96 грн. (а.с. 38-43). Відповідач [PERSON] , у свою чергу, посилається на те, що вона не є клієнтом позивача щодо надання послуги з надання теплової енергії за спірною адресою, посилаючись на те, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , встановлено автономне опалення, тому послуга не надається позивачем з 27.05.2010 відповідно до рішення Дружківської міської ради (а.с. 60-65). Оскільки відповідач [PERSON] надала докази щодо встановлення автономного опалення не за спірною адресою, а місцем своєї реєстрації, суд не приймає до уваги її доводи. Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 Цивільного Кодексу України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальної послуги з централізованого теплопостачання, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон № 2633-IV), Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Постанова КМУ №830 від 21.08.2019). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З 05.11.2021 згідно п. 35 Постанови КМУ №830 від 21 серпня 2019 р. оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Згідно п.п. 36, 37 Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~№ 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. З 05.11.2021 договірні відносини між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» та споживачами-власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України №2189-VІІІ. Цією ж нормою передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~наданим до\~суду розрахунком\~заборгованості,\~сума боргу\~відповідача [PERSON] \~за послугу\~з постачання\~теплової енергії\~за період\~з 01.01.2021\~до 31.05.2024\~складає 28\~239,98\~грн.,\~заборгованість за\~абонентське обслуговування\~за період\~з 01.01.2021\~до 31.05.2024\~ 1\~017,29\~грн. Доказів на спростовування зазначеного відповідачем [PERSON] не надано (а.с. 38). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині частково, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, одноособовим власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 20.09.2013 є відповідач [PERSON] . У свою чергу, відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не зареєстрована та відповідно є її власником. Також суд бере до уваги те, що лише 06.04.2023 відповідач [PERSON] набула повноліття, тому позовні вимоги можливо задовольнити лише за період з 07.04.2023 по 31.05.2024 в частині стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії в сумі 8\~534,94 грн., стягнення заборгованості за абонентське обслуговування в сумі 386,30 грн. Оскільки матеріали справи не містять доказів кровної спорідненості (мати донька) між відповідачами, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] , як законного представника відповідача [PERSON] , заборгованості за період з 01.01.2021 до 06.04.2023. Крім того, слід зауважити, що позивач у позовних вимог просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість не звертаючи увагу на вік відповідача [PERSON] . Згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 у справі № 6-68цс12, від 30.10.2013 у справі №6-59цс13). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на свою користь за період з 01.01.2021 по 24.02.2022 інфляційних втрат у сумі 683,75 грн. та 3% річних у сумі 169,96 грн. (а.с. 39-43). З огляду на встановлені вище судом факти, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір у сумі 717,71 грн., а також витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу [PERSON] , у сумі 22 грн. 50 коп. (45 грн. / 2), витрати, пов`язані з отриманням витягу, в сумі 45 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial