Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис від 16 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та зареєстрований в реєстрі за реєстр. №10800. В обґрунтування позову вказує, що в липні 2025 року бажаючи укласти договір дарування майна своїй дочці, нотаріусом, до якої вона звернулась для вчинення нотаріальної дії в місті Сваляві Закарпатської області, було повідомлено, що стосовно неї наявний запис в Єдиному реєстрі боржників, внесений Відділом ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження ВП №60586396. 27 серпня 2025 року представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №60586396 в яких містився виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. за реєстр. №10800 від 16.10.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» коштів у сумі 10621,47 грн. Підставою для вчинення виконавчого напису вказано Договір факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 за яким на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25.11.2015, відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя позичальника від 16.01.2014, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , кошти в сумі 10621,47 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог законодавства України, оскільки при вчиненні такого не було отримано документи, які підтверджують безспірність заборгованості у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» і Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказали, що позовні вимоги визнають, та просять суд стягнути з них 50% судового збору. Від представника третьої особи Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10800 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» коштів у сумі 10621,47 грн. Підставою для вчинення виконавчого напису вказано Договір факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 за яким на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25.11.2015, відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя позичальника від 16.01.2014, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , кошти в сумі 10621,47 грн. Згідно вищевказаного виконавчого напису: запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] за період з 24.11.2015 року по 02.09.2019 року включно, суму у загальному розмірі 10621 грн 47 коп ,з яких: 5 016 грн 33 коп - заборгованість за тілом кредиту; 1235 грн 66 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 4219 грн 48 коп - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума становить 10621 грн 47 коп Старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Павлюк Ольгою Юріївною 13 листопада 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30586396 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 100621 грн 47 коп, на підставі виконавчого напису №10800 від 16 жовтня 2019 року. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Встановивши вищевказані порушення, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суду рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, позивачу підлягають поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору належить стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved