Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» в особі представника Топчий Д.А., яка діє на підставі довіреності, через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики в сумі 48 180,00 грн та сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 29 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №6509881224. Зазначив, що Договір позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затверджених 17.11.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Посилався, що договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначив, що основними умовами Договору щодо надання коштів у позику, згідно з договором, є: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; дати надання кредиту: 29.12.2024 або наступний за ним календарний день; стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; 0,87 % в день та застосовується відповідно до таких умов: за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту у день надання кредиту. Посилався, що перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 16 500,00 гривень, в рамках виконання умов договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», з яким у ТОВ «Іннова Фінанс» укладено договір №160523/1 від 16 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Іннова Фінанс» доручає ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» здійснювати перекази коштів з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Посилався, що ТОВ «Іннова Фінанс», як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 16 500,00 грн. В той же час відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, посилався, що станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість відповідача перед позивачем складає 48 180,00 грн: 16 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20 955,00 грн - заборгованість за процентами (16 500*1%*128); 8 250,00 грн - пеня за порушення виконання відповідачем зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит; 2 475,00 грн - комісія за надання кредиту. Зауважив, що проценти нараховувалися по 05.05.2025 включно. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. 08 вересня 2025 року відповідач [PERSON] у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова ознайомилася з матеріалами цивільної справи №953/4433/25, отримала копію ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 18 липня 2025 року, про що надала власноруч написану розписку, яка міститься при матеріалах справи. 29 вересня 2025 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила: 1) прийняти до уваги та врахувати, що вона ставить під сумнів відповідність оригіналу поданої позивачем копії договору про надання грошових коштів у позику №6509881224; 2) витребувати у ТОВ «Іннова Фінанс» оригінал письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224, або оригінал договору з доказами підпису КЕП, або зобов`язати позивача надати суду письмові пояснення у разі неможливості надання оригіналу письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224; 3) відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс» до неї, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6509881224 у сумі 48 180,00 грн. Рух справи Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 13 травня 2025 року передав за підсудністю до Салтівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 цивільну справу №953/5460/25 розподілено судді Семенової Я.Ю. Справу передано судді 30.06.2025. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 01 липня 2025 року залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», установив позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 07 липня 2025 року продовжив Товариству з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, надавши строк - 5 (п`ять) днів з дня вручення копії ухвали. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 18 липня 2025 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи ухвалив проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відмовив у задоволенні клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» про витребування доказів. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс». Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить її власноручний підпис у розписці про дату, час та місце судового засідання. За правилами п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 29 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у кредит №6509881224, за умовами якого Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання Кредиту, проценти за користування Кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с. 36-46). У п. 2.1 Договору сторони погодили, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Вебсайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). У п. 2.3-2.8 Договору сторони визначили, що сума кредиту (загальний розмір) складає 16 500 гривень, тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів, останній платіж з періодом внесення 12 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати комісії за надання Кредиту та процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору; 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу Кредиту відсутня. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. У розділі 3 Договору надання грошових коштів у кредит № 6509881224 сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), Сторони дійшли згоди, що даний Договір автоматично втрачає свою дію та між Сторонами не виникає (не виникне) взаємних прав та обов`язків згідно даного Договору. Позичальник втрачає право отримати кредитні кошти за цим Договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 29.12.2024 року або наступний за ним календарний день. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 2.5. Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Позичальника. Вказаний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 2596 (а.с. 46 зворот). Крім того, відповідачем [PERSON] 29.12.2024 було підписано одноразовим ідентифікатором 2596 Додаток №1 до Договору про надання грошових коштів у кредит № 6509881224 від 29.12.2024, який містить Графік платежів за кредитом (а.с. 47-49). Також 29.12.2024 [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту (електронний підпис 4175) (а.с. 50-53). Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у сумі 16 500,00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 20086-1354-176762952, з якої вбачається, що 29.12.2024 о 14:58, було здійснено переказ на суму 16 500,00 грн, платник- ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» на картку [NUMBER] , [NUMBER] , ІД операції: 1534183023 (а.с. 60). Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» співпрацює з ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, на підставі договору №160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг з приймання та переказу платежів (а.с. 61-65). Відповідно до п. 1.1.-1.2 вказаного Договору, клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує (ють) здійснення переказу коштів (платежу) отримувачу (ам) протягом трьох днів з дати отримання такого запиту. 24.07.2025 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» надано ТОВ «Іннова Фінанс» довідку №7/9945, якою повідомлено про успішність такої операції, згідно з договором з ТОВ «Іннова Фінанс» №160523/1 від 16.05.2023: № транзакції: 1534183023, сума - 16 500,00 грн, номер замовлення: 308658fb-46fd-451e-bf98-bc79f3f374a2, номер картки [NUMBER] , ПІБ: [PERSON] , статус - успіх (а.с. 66). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №6509881224 від 29.12.2024 убачається, що розмір заборгованості станом на 05.05.2025 становить 48 180,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 16 500,00 грн, заборгованість по процентах - 20 955,00 грн, по комісії - 2 475,00 грн, по пені - 8 250,00 грн (а.с. 54-56). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у кредит №6509881224 від 29.12.2024 в електронній формі, шляхом накладення електронного підпису, відтвореного за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора. У вказаному Договорі сторонами були погоджені всі істотні умови договору. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 16 500,00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20086-1354-176762952, з якої вбачається, що 29.12.2024 о 14:58 було здійснено переказ на суму 16 500,00 грн, платник - ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» на картку [NUMBER] , [NUMBER] , ІД операції: 1534183023. Надані позивачем докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» свого обов`язку за кредитним договором. З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Квитанція до платіжної інструкції № 20086-1354-176762952 від 29 грудня 2024 року, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який є доказом перерахування коштів. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. При цьому суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, доказів на спростування вказаних вище обставин суду не надала. Крім того, як було встановлено судом, 29 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у кредит №6509881224, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника 2596. У розділі 11 вказаного Договору «Реквізити та підписи сторін» [PERSON] зазначено свої персональні дані, зокрема номер телефону: [NUMBER] та номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 20086-1354-176762952, 29.12.2024 о 14:58 було здійснено переказ на суму 16 500,00 грн, платник - ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» на картку [NUMBER] , [NUMBER] , ІД операції: 1534183023. Відтак, маска банківської картки та фінансовий номер телефону повністю відповідають тим, які [PERSON] зазначила при укладанні кредитного договору з позивачем. Відповідачем також не спростовано, що банківська картка з відповідним номером їй не належить. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] , поданого суду 29 вересня 2025 року у формі заяві, в якому остання просила витребувати від ТОВ «Іннова Фінанс» оригінал письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224, або оригінал договору з доказами підпису КЕП, або зобов`язати позивача надати суду письмові пояснення у разі неможливості надання оригіналу письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. За правилами ч. 3-5 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 18 липня 2025 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи ухвалив проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Установив відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 08 вересня 2025 року відповідач [PERSON] у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова ознайомилася з матеріалами цивільної справи №953/4433/25, отримала копію ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 18 липня 2025 року, про що надала власноруч написану розписку. 29 вересня 2025 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила витребувати у ТОВ «Іннова Фінанс» оригінал письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224, або оригінал договору з доказами підпису КЕП, або зобов`язати позивача надати суду письмові пояснення у разі неможливості надання оригіналу письмового договору про надання грошових коштів у позику №6509881224. Водночас, у вказаній заяві відповідачем не містяться будь-яких обґрунтувань щодо неможливості подання такої заяви у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, вказане клопотання суд залишає без задоволення. Більш того, суд звертає увагу, що Договір №6509881224 від 29.12.2024 укладався між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом його підписання сторонами із застосуванням одноразового ідентифікатора. Як виснував Верховний Суд у вкладі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.05.2024, прийнятій у справі №545/1750/21, провадження №61-1177св24, за правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відтак, зважаючи на наведене вище, наявний у матеріалах справи Договір №6509881224 від 29.12.2024 є оригіналом. Як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Як убачається з наданого суду розрахунку заборгованості, складеного позивачем, сума заборгованості [PERSON] становить 48 180,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 16 500,00 грн, заборгованість за процентами - 20 955,00 грн, пеня за порушення виконання відповідачем зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит - 8 250,00 грн, комісія за надання кредиту - 2 475,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 16 500,00 грн та процентами в сумі 20 955,00 грн. Що стосується нарахованої позивачем відповідачу пені в сумі 8 250,00 грн, суд зазначає таке. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 183/7850/22 від 31 січня 2024 року зазначено, що касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі №910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить висновку, що нарахування позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» відповідачу неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 8 250,00 грн слід відмовити. У свою чергу, що стосується заявлених позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» вимог щодо стягнення з відповідача комісії, суд керується таким. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31.07.2025, прийнятій у справі №199/441/21, провадження №61-9002св23, положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування», є нікчемними. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №708/195/19. Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору встановлено комісію за надання кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за дії, які не є послугою в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи наведене, умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту, є нікчемними. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на викладене вище, положення Договору №6509881224 від 29.12.2024 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту (пункт 2.7. Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, ТОВ «Іннова Фінанс» без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту на загальну суму 2 475,00 гривень, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією №64 від 22 квітня 2025 року при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 77,74%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 883,17 гривень (2422,40 : 100 х 77,74 = 1 883,17). На підставі викладеного,

Outcome: partial