Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~\~ В травні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 47107,64 грн та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Так 11.12.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2034967950. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 32 260,00 грн. на споживчі цілі. П.1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Згідно із п.1.3. Договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів відповідно до графіку платежу. Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими доказами. Дата остаточного повернення кредиту становить 11.12.2025 року. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Так, останній платіж відповідачем було внесено 13.10.2021 року. Як вбачається з графіку платежів та розрахунку заборгованості відповідачем неналежним чином виконувались свої зобов`язання та вносились платежі не в повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) у розмірі сумі 47 107,64 грн., з яких 28 049,40 грн. заборгованість з тіла кредиту, 19 058,24 грн. заборгованість по відсоткам. 21.03.2025 року позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором по карті. Дана вимога була повернута за закінченням встановленого терміну зберігання. На підставі вищевикладеного представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за Кредитним договором №2034967950 у розмірі\~47107,64 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,4 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~повідомлений належним\~чином.\~Заперечень від\~представника позивача\~щодо розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження,\~не надходило. 19 червня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8500 грн, які розраховані наступним чином: -Ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (3 год.) 4500 грн; -Складання позовної заяви, у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками до суду 4000 грн. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Лапшина В.В. на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій він просив зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 1000 грн; при вирішенні даної справи і вирішення питання щодо розподілу судових витрат також врахувати ч.1 ст.142 ЦПК України. В заяві представник відповідача зазначив, що з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідності. Даний договір був укладений ще задовго до звернення до суду з конкретним позовом і до конкретної особи, зміст договору має загальний зміст і жодним чином не пов`язаний з розглядом конкретної справи, що свідчить про те, на думку представника відповідача, що адвокатом було виконано роботу по складанню та поданню не одного позову та апеляційної скарги від імені позивача, які є ідентичними та не потребують значного часу для вивчення матеріалів, судової практики і складання самої позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2034967950, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит в розмірі 32260 грн (а.с.23-24). Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Згідно із п.1.3. Договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів відповідно до графіку платежу. В Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 11.12.2020 року, також зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.25-28). Додатком до кредитного договору є Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, підписаний відповідачем [PERSON] (а.с.29-30). Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 32269 грн на рахунок відповідача [PERSON] підтверджено квитанцією №18232367 від 11.12.2020 року (а.с.32). Із наданої банком виписки по особовому рахунку [PERSON] за період 11.12.2020 24.03.2023, вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, при цьому періодично здійснював погашення заборгованості на різні суми (а.с.10-12). Суд також звертає увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та береться судом до уваги у сукупності з іншими доказами. 24 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» та Акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено Договір факторингу №24/03/23, згідно з умовами якого АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «Брайт Інвестмент» права грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості (а.с.18-22). Відповідно до Актів приймання-передачі Реєстру боржників №1, №2 від 24.03.2023 року до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року АТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ФК «Брайт Інвестмент» прийняв Реєстр Боржників №1, №2 (а.с.13, 13 зворот). Відповідно до Витягу з додатку до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» отримав права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року, загальна сума заборгованості 47107,6 грн (а.с.17). Листом від 21.03.2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до [PERSON] з досудовою вимогою про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року у сумі 47107,64 грн (а.с.14). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що АТ «ОТП Банк» виконало свої обов`язки за Кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Брайт Інвестмент» в загальному розмірі 47107,64 гривень, з яких 28049,4 грн заборгованість по кредиту, 19058,24 грн заборгованість по відсоткам (а.с.36). Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповдіачем, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №2034967950 від 11.12.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 1211,2 гривень (2422,4 грн х 50 % = 1211,2 грн) за подання позовної заяви про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,2 гривень (2422,4 гривень х 50 % = 1211,2 гривень), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн, суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору №01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023 року; Додаток №1 від 01.05.2023 року до договору про надання правничої допомоги; акт про надання правової допомоги №0506-25/5П від 05.06.2025 року, відповідно до якого АБ «Юлії Чміль» надало ТОВ «Брайт Інвестмент» послуги з правничої допомоги на суму 8500 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Чміль Ю.В.; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2023 року (а.с.56-62). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8500,00 грн, суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial