Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

08.07.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просив стягнули солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] еквівалент 2890 доларів США з оплатою у гривнях по курсу НБУ на день платежу за договором позики від 24.09.2022 р. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.09.2022 р. між ним та [PERSON] був укладений договір займу, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] позику у сумі 10500 грн. еквівалент 250 доларів США строком на 36 місяців. Відсотки за користування позикою [PERSON] та поручитель [PERSON] сплатили останній раз 29.01.2023р. Станом на 11.04.2024 р. більше сплати не було. Заходи досудового врегулювання здійснювались у вигляді пропозиції у телефонній розмові повернути заборгованість, але боржники перестали виходити на зв`язок. Відповідно п.4.2 договору у разі, якщо позичальник не здійснив плановий щомісячний платіж за користування позикою, відсоткова ставка буде становити 2% в день від суми позики, тобто 210 грн. (еквівалент 5 (вісім) дол. США) на день. За період з 29.01.2023 р. по 26.06.2024 р. відсотки за користування позикою за 515 днів складають 108150грн. (210х515). Відповідно п. 8.4. договору у разі прострочення платежів стягується штраф у розмірі суми позики 10500грн. Заборгованість дорівнює відсотки 108150 грн., штраф 10500грн., а загалом 118650грн. Згідно постанови Великої Палати ВС по справі №320/5115/17 від 09.11.2021р., якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Курс НБУ 41грн за 1 дол. США. Відповідно 118650:41 = 2890 дол. США В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності і позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 12.07.2024 року до Ізмаїльської міської ради Одеської області направлені запити щодо доступу до персональних даних, а саме місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] . В період з 22.07.2024 до 19.08.2024 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О. перебував у щорічній основній відпустці. 24.07.2024 року до суду надійшла відповідь з Ізмаїльської міської ради Одеської області № 13/04-12-3239 від 23.07.2024 року на запит суду № 946/5546/24/12580/2024 від 12.07.2024 року, відповідно якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В судові засіданні, які призначались на 13.09.2024 року, 03.02.2025 року, 17.03.2025 року, 28.04.2025 року, 20.08.2025 року та 30.09.2025 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, по час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за їх відсутності на адресу суду не направляли. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором займу. Відстрочено сплату судового збору по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором займу до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2025 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~займу вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Судом встановлено, що 24.09.2022 р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] позику у сумі 10500 грн. еквівалент 250 доларів США строком на 36 місяців. Відповідно до пункту 4.1 договору, плата за використання кредитом складає 120% річних, але тільки в разі повної сплати процентів щомісячно до 29 числа, суму відсотків в розмірі 1050 (тисяча п`ятдесят) грн. (Екв. 20 дол. США) Відповідно п.4.2. договору у разі, якщо позичальник не здійснив плановий щомісячний платіж за користування позикою, відсоткова ставка буде становити 2% в день від суми позики, тобто 210грн. (еквівалент 5 (вісім) дол. США) на день. В свою чергу, відповідно до договору поруки від 24.09.2022 року поручитель [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем [PERSON] відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов`язань, що виникли з договору займа від 24.09.2022 року. Відсотки за користування позикою [PERSON] та поручитель [PERSON] сплатили останній раз 29.01.2023р. Так, за період з 29.01.2023 р. по 26.06.2024 р. відсотки за користування позикою за 515 днів складають 108150грн. (210х515). Відповідно п. 8.4. договору у разі прострочення платежів стягується штраф у розмірі суми позики 10500грн. Заборгованість дорівнює відсотки 108150 грн., штраф 10500грн., а загалом 118650грн. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Що стосується\~вимоги позивача\~про стягнення\~солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики від 24.09.2022 р., то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Як зазначає позивач, поручителем [PERSON] по зазначеному договору позики є [PERSON] . Солідарний обов`язок перед позикодавцем виник між позичальником та кожним з поручителів окремо у відповідності до укладених договорів. Так, як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 24.09.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено окремо договір поруки. За умовами договорів поруки укладених між позикодавцем та позичальником, вбачається, що договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за договором позики, але не менше 20 років та у разі невиконання позичальником умов договору встановлено право позикодавця звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобов`язань протягом 20 років. Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В свою чергу в п.4.2 договору позики мається помилка, а саме зазначається в розмірі 210 грн. екв. 5 (вісім) дол.США. Подальший розрахунок позивачем вірно зазначено в грівні, тоді як еквівалент в доларах США зазначений з помилкою 5 (вісім). В свою чергу, судом приймається до уваги що згідно укладеного 24.09.2022 р. між [PERSON] та [PERSON] договору займу, [PERSON] отримала від [PERSON] позику у сумі 10500 грн., тобто відповідачем [PERSON] була отримана грошова суму в гривневому еквіваленті, а тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню в солідарному порядку на користь [PERSON] заборгованість за договором займу від 24.09.2022 року у розмірі 118650 грн. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп., з зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України.

Outcome: partial