Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Представник позивача 24.06.2025 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Товариство) заборгованість за кредитним договором №00006-06/2024 (далі Кредитний договір) у розмірі 13515 грн, а також понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.06.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №00006-06/2024, який підписано електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 19.11.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та позивачем укладено договір факторингу №191124/2 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема до відповідача на суму 13515 грн, з яких: 5300 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5565 грн сума заборгованості за процентами; 2650 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Ухвалою від 30.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації та місцем проживання, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 01.06.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №00006-06/2024, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 5300 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надано на строк 120 днів - з 01.06.2024 до 28.09.2024. Денна процентна ставка 1,5%. Кредит надається відповідачу у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5375-41хх-хххх-9988. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~На виконання зазначених вимог, ТОВ «Аванс\~кредит»було надано одноразовий ідентифікатор W3194, для підписання Кредитного договору на підтвердження ознайомлення відповідача з правилами та іншими супутніми документами. \~ \~ \~ \~Із повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який надає послуги з переказу коштів відповідно до договору про переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 слідує, що 01.06.2024 на карту № [NUMBER] було зараховано 5300 грн., номер транзакції в системі iPay.ua 412617860. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~19.11.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір факторингу №191124/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором та відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу, сума заборгованості відповідача складає 13515 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5300 грн.; сума заборгованості за відсотками 5565 грн., сума заборгованості за штрафними санкціями 2650 грн. \~ \~ \~ \~Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як убачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором загальна сума заборгованості [PERSON] складає 13515 грн., що складається із: суми заборгованості за кредитом - 5300 грн; сума заборгованості за відсотками 8215 грн. (відсотки 5565 грн; штраф - 2650 грн.). Разом з тим, суд не погоджується із вказаним розрахунком з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою : 120 днів 2,5 %, 120 днів 1,5%, поширюється лише\~на договори,\~укладені до\~набрання Законом\~чинності,\~якщо строк\~дії таких\~договорів продовжено\~після набрання\~Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 01.06.2024 Кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,5 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Що стосується нарахування штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта\~набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, ураховуючи, що первісним кредитором нараховано штраф за невиконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для його стягнення з відповідача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] 25.06.2024 сплатив суму заборгованості в розмірі 1987,5 грн та 20.07.2024 у розмірі 1987,5 грн, яка була розподілена на оплату відсотків. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] з урахуванням процентної ставки 1% та часткової оплати відповідачем боргу за період із 01.06.2024 по 28.09.2024 (120 днів): з урахуванням часткової оплати відповідачем 25.06.2024 суми кредиту у розмірі 1987,5 грн вказану суму слід розподілити наступним чином: за період з 01.06.2024 по 25.06.2024 (25 днів): 5300 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 53 грн. за 1\~день користування\~кредитом.Сплата заборгованості по відсотках з 01.06.2024 по 25.06.2024 по 53 грн в день (1%) в сумі 1325 грн (25 днів х 53 грн); сплата заборгованості по тілу кредиту - 662,5 грн. Залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 25.06.2025 складає: 4637,5 грн (5300 грн - 662,5 грн); за відсотками 0 грн.; заборгованість по відсотках за процентною ставкою 1% за період з 26.06.2024 по 20.07.2024 (25 днів) на суму 4637,5 грн складає: 4637,5 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 46,38 грн. за 1 день користування кредитом. З урахуванням вказаного сума заборгованості за період із 26.06.2025 по 20.07.2025 складає: 4637,5 грн тіло кредиту; 1159,5 грн. - відсотки (25 днів х 46,38 грн). З урахуванням часткової оплати відповідачем суми кредиту 20.07.2025 у розмірі 1987,5 грн вказану суму слід розподілити наступним чином: сплата заборгованості по відсотках 1159,5 грн; сплата заборгованості за тілом кредиту 728 грн (4637,5 грн-1159,5 грн). Отже, залишок заборгованості за кредитом станом на 20.07.2024 складає: сума заборгованості за відсотками 0 грн.; сума заборгованості за тілом кредиту 3909,5 грн.; заборгованість по відсотках за процентною ставкою 1% за період з 21.07.2024 по 28.09.2024 (70 днів) на суму 3909,5 грн складає: 3909,5 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 39,10 грн. за 1 день користування кредитом. 70 днів х 39,1 грн = 2737 грн. Штраф підлягає списанню відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6646,5 грн, з яких: 3909,5 грн тіло кредиту; 2737 грн відсотки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" підлягають стягненню 1489,13 грн (6646,5*3028/13515) судового збору за подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial