Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №502850-КС-001 про надання кредиту від 18 червня 2024 року у розмірі 135654 грн 07 коп, з яких 40000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 91418 грн 11 коп- сума прострочених платежів по процентах, 4235 грн 96 коп - сума прострочених платежів за комісією. Позов обґрунтований тим, що 18 червня 2024 року від ТОВ «Бізнес Позика» [PERSON] прийняв пропозицію (оферту) укласти договір №502850-КС-001 про надання кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення через ІТС Одноразового ідентифікатора [NUMBER], направленого на номер телефону відповідача [NUMBER] . Тобто 18 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №502850-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 35000 грн. 18 червня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №502850-КС-001, згідно умов якої кредит збільшується на 5000 грн, загальна сума кредиту складає 40000 грн, вказані грошові кошти перераховані на банківську карту № [NUMBER] , строк кредитування 24 тижні, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14933273 процентів зниженої ставки в день, та 1,50000000 процентів в день стандартної, термін дії договору до 03 грудня 2024 року. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 8660 грн, тобто здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 28 травня 2025 року по вказаному договору заборгованість складає 135654 грн 07 коп. Представник позивача Памірський М.А. позов підтримує, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. Відповідно до повідомлення Великодорізького старостинського округу №2 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 14 липня 2025 року,- [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає і ніколи не проживав, у зв`язку з чим 28 липня 2025 року судом в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України здійснений виклик відповідача до суду на 10-00 год 22 вересня 2025 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, також матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі надіслано рекомендованим повідомленням на адресу згідно з позовом- [ADDRESS] , відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інші заяви, клопотання сторін станом на 22 вересня 2025 року відсутні, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, також останнім надана достатня можливість представити свою позицію по справі в умовах, які не ставлять їх в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з іншою стороною, що відповідає розумному балансу інтересів сторін. Враховуючи викладене та позицію представника позивача встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , як фізичною особою, укладено договір №502850-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора [NUMBER], надісланого позивачем відповідачу на вказаний ним в анкеті номер мобільного телефону [NUMBER] , предметом якого є 35000 грн, 18 червня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №502850-КС-001, згідно умов якої кредит збільшується на 5000 грн, загальна сума кредиту склала 40000 грн, які перераховані 18 червня 2024 року на вказану відповідачем в анкеті банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується також і повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 18 серпня 2025 року щодо належності [PERSON] банківської картки № [NUMBER] та відповідним рухом коштів по ній, зокрема зарахування 18 червня 2024 року 35000 грн та 5000 грн. Також сторонами погоджені умови сплати фіксованих процентів за користування грошовими коштами-1,14933273% за кожен день їх користування (знижена процентна ставка), стандартна процентна ставка-1,50000000%, та комісії за надання кредиту-5250 грн, термін дії договору-до 03 грудня 2024 року. Вказаний договір від 18 червня 2024 року укладений між відповідачем та ТОВ «Бізнес Позика», як фінансовою установою, договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування, даний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, його недійсність прямо не передбачена законом, а тому в силу ст.204 ЦК України він є правомірним, що станом на 22 вересня 2025 року не спростовано. Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 28 травня 2025 року становить 40000 грн - заборгованість за кредитом, 91418 грн 11 коп- заборгованість по відсотках, 4235 грн 96 коп - заборгованість по комісії, всього 135654 грн 07 коп. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, після цього в охоронних правовідносинах права та інтереси забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане також зазначено Великою Палатою Верховного Суду 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, зокрема, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Як зазначено вище, відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву, заперечення, зокрема щодо розрахунку заборгованості та заявлених позивачем процентів, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 135654 грн 07 коп заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем в порядку ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» 2422 грн 40 коп судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved