Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивувала тим, що [INFO] в смт. Дашів Гайсинського району Вінницької області померла мами заявниці - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у виді квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] 27.03.2012 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося, і взагалі, все те, що належало її і на яке вона за законом матиме право на день своєї смерті, заповіла [PERSON] . [PERSON] є єдиною спадкоємицею покійної [PERSON] за заповітом, інші спадкоємці відсутні. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кобилянської О. А. з наміром прийняти спадщину, проте інформаційним листом від 13.06.2025 за №177/01-16 нотаріус роз`яснила заявниці неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, та рекомендувала звернутися до суду. Заявниця зазначає, що не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, тому нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, оскільки на день відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] були зареєстровані за різними адресами: заявниця - в [ADDRESS] ; а [PERSON] - [ADDRESS] . Натомість, фактично на день відкриття спадщини заявниця проживала (без реєстрації) разом зі своєю матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації. Крім того, заявниця зазначає, що формально вона не була зареєстрованою разом зі спадкодавцем за місцем її проживання на час відкриття спадщини, однак фпактично останні роки життя її мати - [PERSON] хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз, була майже прикутою до ліжка, самостійно забезпечувати свою життєдіяльність не могла. Ці захворювання унеможливили її здатність до самообслуговування та викликали потребу у постійному сторонньому догляді та допомозі. Заявниця піклувалася про матір - [PERSON] , намагалася забезпечити її необхідними доглядом, харчуванням, ліками, надати допомогу, якої вона потребувала. [PERSON] мала змогу працювати дистанційно, до того ж було введено доволі жорсткі карантинні обмеження для запобігання пандемії коронавірусної хвороби (СО7Ю-19), а тому вона перебралася до смт. Дашів на постійне проживання, щоб цілодобово бути поряд з мамою, забезпечити її догляд, якого потребувала літня безпорадна людина. Вони проживали однією сім`єю, мали спільні бюджет, побут, їм були притаманні тісні родинні стосунки. Враховуючи поважний вік та стан здоров`я [PERSON] , сімейним лікарем було підготовлено медичний висновок про нездатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі. Проте від послуг соціального працівника заявниця відмовилася, сама особисто доглядала [PERSON] за місцем проживання до самої смерті та поховала її. Заявниці виплачена одноразова грошова допомога на поховання мами згідно довідки про її смерть №103, виданої виконкомом Дашівської селищної ради від 20.09.2021. Також заявниця зазначає, що у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 23.01.1994, прізвище її матері зазначено помилково як « [PERSON] », коли вірним є « [PERSON] ». На час видачі свідоцтва мати заявниці користувалася паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, бланк якого затверджено Постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження положення про паспортну систему в СРСР» №677 від 28.08.1974, за якою в паспортах від руки записувалися прізвище, ім`я та по батькові громадянина, дата і місце його народження, національність на російській мові і на мові відповідною союзної або автономної республіки. Отже, працівник райради, заповнюючи вказане свідоцтво, допустив описку і невірно переклав на українську мову прізвище мами « [PERSON] » (російською) замість « [PERSON] » (українською), замінивши м`яке російське - «е» на тверде українське - «е». В пострадянський період діловодство масово переходило з російської на українську мову і, нажаль, не завжди - коректно і правильно. В травні 1998 року [PERSON] отримала паспорт громадянина України зразка 1992 року, де її прізвище зазначили українською мовою як « [PERSON] ». Будучи пенсіонеркою, постійно проживаючи в селищі Дашів в квартирі, право її власності на яку підтверджується зазначеним свідоцтвом, [PERSON] практично не користувалася паспортом, документами на житло, тому ніхто й не звернув уваги на наявну в свідоцтві описку. На сьогодні вирішити цю проблему в адміністративному порядку неможливо, оскільки Іллінецька районна рада, яка видала свідоцтво, припинила своє існування. Наведені обставини унеможливили реалізацію права заявника на спадщину шляхом звернення до нотаріуса. Заявниця не має іншої можливості здійснити право на спадкування, окрім як шляхом встановлення у судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, і була вимушена звертатися до суду з цією заявою про встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Також про встановлення факту належності [PERSON] , померлій [INFO] , свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Іллінецькою районною радою 23.01.1994 року. Ухвалою суду від 26.08.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявниця та її представник - адвокат Якушкіна І. М. не з`явились, від представника заявника надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона просила, заяву про встановлення факту задовольнити за обставин, викладених в заяві. Судові витрати просила залишити за заявницею. Представник заінтересованої особи Дашівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, не заперечив щодо задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [INFO] народилась заявниця [PERSON] , і її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 15.06.1964 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Іллінецькою районною радою 23.01.1994, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . (а.с.14) Як вбачається із листа Іллінецького відділу ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » після розірвання шлюбу з [PERSON] 14.09.1972. Прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » [PERSON] змінила після реєстрації шлюбу з [PERSON] - 22.11.1973.(а.с.10) [PERSON] ( [PERSON] ) зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 01.11.1985 року. (а.с.7) 27.03.2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області Войченко С.В., реєстровий №26., відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося, і взагалі, все те, що належало їй і на яке вона за законом матиме право на день своєї смерті, заповіла [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] , 1936 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.09.2021 року Виконавчим комітетом Дашківської селищної ради Гайсинського району Вінницької області (а.с.5). Відповідно до довідки про причину смерті від [INFO] [PERSON] померла через хронічну серцево-судинну недостатність. Артеросклеротичний коронарокардіосклероз. (а.с.5 зворотня сторона) Актом про встановлення факту проживання, складеним депутатом Дашівської селищної ради Дробахою І. М. в присутності свідків - сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що: «За станом здоров`я [PERSON] була нездатною до самообслуговування та потребувала постійної сторонньої допомоги і догляду. З березня 2020 року і на день смерті [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] , вела спільне господарство, здійснювала необхідний догляд за матір`ю».(а.с.11) Відповідно до довідки про смерть від 20.09.2021 року за №103, заявниці виплачена одноразова грошова допомога на поховання [PERSON] (а.с.13) Згідно технічного паспорту від 14.11.2024 року та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес, вбачається, що вулицю на якій проживала [PERSON] та заявниця було переіменовано з "Горького" на "Захисників України", яка знаходиться в смт. Дашів Гайсинського району, Вінницької області.(а.с.16-18, 19, 20) 13.06.2025 року інформаційним листом приватного нотаріуса Кобилянської О. А. роз`яснено заявниці неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду.(а.с.9) Окрім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.01.1994, прізвище [PERSON] зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ».(а.с.14) Як вбачається із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 20.05.1998 року, він виданий на прізвище прізвище [PERSON] , тобто прізвище матері заявниці зазначено українською мовою як « [PERSON] ». (а.с.21) Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 року у справі №691/1237/20, аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням народженням у особи дочки, тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved