Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , зазначив, що підставою для звернення органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до суду з даною заявою є необхідність захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , який в силу свого віку не має можливості самостійно захистити свої права. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Вперше малолітній [PERSON] , [INFO] потрапив в поле зору служби у справах дітей міської ради в січні 2024 року у зв`язку з тим, що до служби надійшов лист від відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо [PERSON] , 1984 р.н., яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] відповідно до довідки про взяття на облік. Мати та син [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області. Разом з ними проживає її співмешканець - [PERSON] , 1985 р.н. та господарка квартири. Сім`я мешкає в однокімнатній квартирі, яка є малогабаритною, відсутні спальні місця, двоє дорослих та дитина сплять на одному дивані, також з ними мешкає господарка квартири, яка спить на підлозі. Власниця квартири заперечувала щодо їх подальшого проживання за вищевказаною адресою, тому сім`я [PERSON] була вимушена змінити місце проживання та винайняти житло за адресою: [ADDRESS] . 27 лютого 2024 року спеціалістами служби з матір`ю дитини було проведено відповідну профілактичну бесіду в межах наданих повноважень та, відповідно до чинного законодавства, попереджено про недопущення невиконання нею належним чином батьківських обов`язків відносно сина. 16 вересня 2024 року що служби надійшов лист від відділення поліції КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що 08.09.2024 року [PERSON] знаходячись біля магазину «Сільпо» перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та загубила свого малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н. Прибувши на місце події працівниками поліції була обстежена прилегла територія та знайдена дитина. З метою захисту прав та інтересів малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , було доставлено до КНП «Міська лікарня №9» Кам`янської міської лікарні інспектором ювенальної превенції КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, про що складено акт про знайдену дитину. У відношенні [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КпАП. 25 вересня 2024 року спеціалістами служби з [PERSON] в черговий раз проведено відповідну профілактичну роботу щодо недопущення невиконання нею належним чином батьківських обов`язків відносно сина. [PERSON] , разом з сином Нестором, деякий час мешкала у м.Дніпро в реабілітаційному центрі, але потім звідти поїхала, а дитина знову 17.11.2024 була доставлена до КНП «Міська лікарня №9» КМР співробітниками поліції, про що складений акт про знайдену дитину. 25 листопада 2024 року малолітній [PERSON] , 2018 р.н. поставлений на облік, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. 02 грудня 2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було переведено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей», де він і перебуває на теперішній час. За час перебування дитини як в лікарні так і в закладі [PERSON] жодного разу не цікавилася його життям та здоров`ям, місце перебування матері дитини на теперішній час невідомо. Питання доцільності/недоцільності звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , 2018 р.н. розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 10.02.2025 року. Члени комісії, розглянувши матеріали, зібрані службою у справах дітей міської ради, одноголосно прийняли рішення про доцільність звернення із позовною заявою до суду. [PERSON] , маючи малолітню дитину, в порушення вимог статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, не виконує належним чином батьківські обов`язки. На підставі викладеного позивач просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування дитини до сімейних форм виховання. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього опікуна, чи осіб, яким дитина буде передана на виховання. Представник позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Тарануха Ж.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що вони захищають права малолітнього [PERSON] , [INFO] та діють в найкращих інтересах дитини, так як мати не виконує свої батьківські обов`язки, від чого страждає дитина. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України. Сім`я ВПО з Донецької області. Вперше малолітній [PERSON] , [INFO] потрапив в поле зору служби у справах дітей міської ради в січні 2024 року у зв`язку з тим, що сусіди відповідачки, де вона мешкала по [ADDRESS] скаржились на те, що вона веде аморальний спосіб життя, постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а дитина залишається без відповідного нагляду. Спеціалістами служби з матір`ю дитини було проведено відповідну профілактичну бесіду в межах наданих повноважень та попереджено про недопущення невиконання нею належним чином батьківських обов`язків відносно сина. Потім, у вересні 2024 року до служби надійшов лист від Кам`янського районного управління поліції про те, що [PERSON] , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, загубила свого малолітнього сина [PERSON] . Дитину виявили загубленою біля магазину «Сільпо» в м.Кам`янське та відправили до дитячого відділення лікарні № 9, а на матір склали протокол за ст. 184 ч. 1 КУпАП. Після лікарні дитину повернули матері, але вона не справлялась з вихованням дитини, тому на прохання матері Служба у справах дітей ініціювала влаштування сина разом з матір`ю до центру реабілітації «Дім батька» в м.Дніпро. В заяві про влаштування до центру реабілітації відповідачка самостійно зазначала, що раніше тривалий час вживала наркотичні засоби. На початку листопада з центру дитина з матір`ю були доставлені в інфекційне відділення міської клінічної лікарні в м.Дніпро з підозрою на діагноз - коклюш, але через декілька днів матір відмовилась від лікування та самостійно покинула лікарню разом з дитиною. Про недбале ставлення матері до своїх батьківських обов`язків свідчить те, що дитина перебувала в лікарі із серйозним діагнозом коклюш, але відповідачка проігнорувала тяжке захворювання дитини та покинула лікарню, тим самим поставила під загрозу здоров`я малолітнього сина на наразила його на небезпеку. 17 листопада 2024 працівники поліції на вулиці знов знайшли загубленого малолітнього [PERSON] . Дитина знову була доставлена до міської лікарні № 9 м. Кам`яського, про що складено акт про знайдену дитину. 25 листопада 2024 року дитину поставлено на облік, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. 02 грудня 2024 року дитину переведено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. В лікарню до сина відповідачка жодного разу не приходила, в центр соціально-психологічної реабілітації дітей почала ходити лише тоді, коли дізналася, що до суду подали позов щодо позбавлення її батьківських прав. До служби відповідачка приходила один раз, щоб дізнатися, за що її позбавляють батьківських прав. Коли їй запропонували забрати дитину, вона відмовилась, де вона мешкає службу не повідомила. Заяви про повернення їй дитини до служби не подавала. Пів року взагалі не цікавилась, де її дитина. Служба у справах дітей навпаки була заінтересована в тому, щоб мати дала собі раду та забрала сина, але відповідачка не проявляла ніякої заінтересованості в цьому. Коли в травні 2025 року вона прийшла до служби, відповідачці було наголошено про необхідність працевлаштування та надати службі можливість обстежити умови її проживання та скласти відповідний акт, але вона була в неадекватному стані. Разом з цим служба у справах дітей всіляко сприяла, щоб відповідачка займалась виховання сина. Коли відповідачка перший раз загубила [PERSON] і він потрапив до лікарні у вересні 2024 року, після лікування хлопчика повернули відповідачці, але вона не виправилась та продовжила нехтувати своїми батьківськими обов`язками в результаті чого знов загубила сина і він хворий знов потрапив до лікарні. На цей раз відповідачка взагалі забула про дитину на пів року, в лікарні його не відвідувала, тому служба у справах дітей була вимушена передати хлопчика для тимчасового виховання до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей». Окрім цього працівниками служби було з`ясовано, що у Нестора є рідна повнолітня сестра, у відношенні якої відповідачка також була позбавлена батьківських прав, яка мешкає у м.Дніпрі. Цій сестрі було запропоновано забрати брата на виховання, але сестра відмовилась та пояснила, що не має такої можливості. На теперішній час відповідачка фактично самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків та ніяким чином не сприяє тому, щоб дитину забрати з центру. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась як повістками про виклик так і смс-повідомленнями на номер телефону, який вона особисто повідомляла суду. Окрім того, її представник адвокат Редько С.М. зазначив, що він повідомляв відповідачку про час кожного судового засідання, тому їй достеменно було відомо про дату та час розгляду цієї справи, вона йому обіцяла прийти до суду, але так і не з`являлась з невідомих причин. Від представника відповідачки - адвоката Редька С.М. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 63-66), в якому зазначено, що позовні вимоги позивача ними не визнаються та вони вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного обґрунтування. По-перше, оскільки відповідачка із сином є внутрішньо переміщеними особами, то саме держава, орган державної виконавчої влади, орган місцевого самоврядування повинні були надати їм житло для проживання. Відповідачка зверталася до Кам`янської міської ради з проханням надати тимчасове житло, проте її прохання було проігноровано, у зв`язку із чим, вона була вимушена шукати житло самостійно та проживати із сином в однокімнатній квартирі. По-друге, відповідачка не перебуває на обліку у лікаря психіатра та/або лікаря нарколога в психоневрологічних та/або наркологічних відділеннях КНП КМР «МЛ №9». По-третє, позов містить недостовірні відомості, які не співпадають з фактичними обставинами справи. Зокрема, у позові зазначено, що 16.09.2024р. відповідачка була у сильному алкогольному сп`янінні та загубила сина, після чого його було доставлено до КНП КМР «МЛ №9». Проте, в повідомленні Кам`янського РУП від 16.09.2024р. зазначено, що саме [PERSON] звернулася з повідомленням про те, що дитина загубилася. Якщо б відповідачка перебувала би в стані сильного алкогольного сп`яніння, вона б фізично не мала би можливості повідомити дану інформацію поліції. Окрім того, у вказаному повідомленні зазначено, що дитина загубилася [INFO] , в той же час листом КНП КМР «МЛ №9» дитина поступила до лікарні 07.09.2024р. Вказані розбіжності, дають підстави дійти висновку, що відомості зазначені у позові є недостовірними та наданні з метою створення штучних підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки. По-четверте, жодних бесід з приводу неналежного виховання дитини чи досудового врегулювання спору не було. В матеріалах справи такі докази не містяться. Отже, відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина [PERSON] . На підставі вищенаведеного вважає, що позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про винну поведінку відповідачки по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачку, як матері дитини, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в її діях. У свою чергу позивачем не надано доказів того, які дії чи бездіяльність відповідачки свідчать про ухилення від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, які фактичні обставини впливають на виконання матір`ю своїх обов`язків відносно дитини. Застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав не відповідає якнайкращим інтересам дитини. Просить відмовити органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 18 липня 2025 року представником позивача надіслано відповідь на відзив на позовну заяву (арк. с. 69-73). На обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що представником відповідача [PERSON] до суду було подано Відзив на позовну заяву зі своїми доводами щодо предмету спору. З урахуванням викладеного у Відзиві зазначається, що [PERSON] та її син [PERSON] , 2018 р.н. є внутрішньо переміщеними особами. Відповідач зверталася до Кам`янської міської ради з проханням надати тимчасове житло, проте її прохання було проігноровано, у зв`язку з чим вона вимушена була шукати житло самостійно та проживати з сином в однокімнатній квартирі. Разом з цим 30 січня 2024 року саме службою було направлено листа до Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради з проханням розглянути питання щодо можливості розміщення сім`ї [PERSON] у транзитному містечку або виділення гуртожитку відповідно до їх статусу та скрутного становища (додається). Відповідно до листа Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради від 19.02.2024 вбачається, що поселення до транзитного містечка відбувається відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.09.2023 №930 «Деякі питання функціонування місць тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб». Даний заклад визначено місцем тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб, право на першочергове вселення до якого мають багатодітні сім`ї, сім`ї з маломобільних груп населення, сім`ї, один з членів якої є бере (брав) участь у бойових діях, сім`ї, один з членів якої є ветераном війни, сім`ї загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України, особи похилого віку, сім`ї з дітьми, вагітні жінки, особи, які втратили працездатність, особи з інвалідністю, а також внутрішньо переміщені особи, житло яких було пошкоджено або знищено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб [PERSON] та її син не визначені, як особи з інвалідністю та не можуть бути вселені до місць тимчасового проживання першочергово. Крім того, [PERSON] 12.05.2022 року звернулася особисто із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичною адресою: [ADDRESS] та отримала довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи себе та дитини. При наданні довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, співробітники департаменту інформують внутрішньо переміщену особу про обов`язок повідомити про зміну місця проживання уповноваженому органу за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання та обов`язок повідомити уповноваженому органу або уповноваженій особі територіальної громади/центру надання адміністративних послуг за місцем отримання довідки про добровільне повернення до покинутого постійного місця проживання не пізніш як за три дні до від`їзду або протягом трьох днів уповноваженому органу після повернення до покинутого місця проживання, що передбачено п.7 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року. Контроль за дотриманням вимог законодавства під час надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеними особами здійснюється територіальними органами Нацсоцслужби, зокрема шляхом проведення перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] було повідомлено про перевірку 24.10.2023 року. 27.10.2023 було проведено перевірку фактичного місця проживання сім`ї гр. [PERSON] та за результатами проведеної перевірки головним управлінням Нацсоцслужби у Дніпропетровській області не підтверджено місце фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, про що складені відповідні акти. Гр. [PERSON] змінивши місце проживання з [ADDRESS] не повідомила у визначений законодавством термін про зміну місця проживання Департамент соціальної та ветеранської політики. Представник відповідача зазначає про те, що відповідач гр. [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря психіатра та/або лікаря нарколога в психоневрологічних та/або наркологічних відділеннях КНП КМР «Міська лікарня №9». [PERSON] тільки з травня 2022 року проживає у м.Кам`янське, а тому відомості щодо її перебування на обліках в зазначеній вище лікарні можуть бути відсутні. Разом з тим, гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та тривалий час проживала за місцем реєстрації, а тому могла перебувати на обліку у лікаря нарколога саме за місцем реєстрації. На теперішній час вказана територія є окупованою. Служба, як виконавчий орган Кам`янської міської ради не може вести переписку з установами, які знаходяться на окупованій території, у зв`язку з чим неможливо здійснити відповідний запит до лікарні. Крім того, за інформацією громадської організації «Дім батька», де проходила лікування гр. [PERSON] разом з сином зазначено, що мати дитини перебувала у наркотичному стані, поводила себе неадекватно, тому медичні працівники були вимушені зателефонувати до поліції, але не дочекавшись працівників правоохоронних органів гр. [PERSON] разом з сином Нестором залишила відділення лікарні. Разом з тим, 18.09.2024 до служби надійшов лист КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.09.2024 про те, що 08.09.2024 надійшло повідомлення від [PERSON] щодо зникнення сина. В ході перевірки встановлено, що 08.09.2024 [PERSON] , знаходячись біля магазин « Сільпо » по просп. Шевченка, 9 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та загубила свого малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н. Прибувши на місце події, працівниками правоохоронних органів було обстежено прилеглу територію та знайдено дитину, але через стан матері гр. [PERSON] його було поміщено до КНП «Міська лікарня «9» до дитячого відділення, про що було складено акт про знайдену дитину. У відношенні до матері дитини було складено протокол відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП (додається). На теперішній час малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей». За час перебування дитини в закладі з 02.12.2024 [PERSON] почала відвідувати сина лише з 11.05.2025 року, у зв`язку з тим, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради було подано позовну заяву про позбавлення її батьківських прав. Але півроку мати дитини навіть жодного разу не цікавилася його життям та здоров`ям, не приходила до служби та не з`ясувала, де наразі перебуває її син [PERSON] , а це свідчить про те, що відповідачка відповідно до чинного законодавства свідомо ухилялася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Представник відповідачки в своєму відзиві зазначає, що жодних бесід з приводу неналежного виховання дитини чи досудового врегулювання не було. Зазначена інформація є недостовірною, так як службою неодноразово усно та і письмово 27.02.2024 проводилася відповідна профілактична робота щодо недопущення невиконання належним чином батьківських обов`язків відносно дитини. Крім того, [PERSON] при останньому візиті до служби у травні 2025 року спеціалістами з нею була проведена відповідна робота щодо виховання дитини, але вона відмовилася писати пояснення з даного приводу. Їй було наголошено, що вона повинна працевлаштуватися на роботу, а також про перевірку умов її проживання та складання акту обстеження. Ураховуючи інтереси дитини та відповідно до ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України просять суд в повному обсязі задовольнити вимоги органу опіки та піклування міської ради та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , 2018 р.н. Від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Редька С.М., через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав, в яких зазначено, що у відповіді на відзив позивач посилається на відсутність підстав на отримання Відповідачем поселення до транзитного містечка, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.09.2023 року № 930 «Деякі питання функціонування місць тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб» (надалі- Постанова). При цьому Позивач вводе в оману суд не вказуючи повністю осіб, які мають право на таке житло. До абз.2 п.12 вищезазначеної Постанови «Право на першочергове вселення та продовження строку дії договору мають багатодітні сім`ї, сім`ї з дітьми, сім`ї з маломобільних груп населення, сім`ї, один з членів якої бере (брав) участь у бойових діях, сім`ї, один з членів якої є ветераном війни, сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, особи похилого віку, вагітні жінки, особи, які втратили працездатність, особи з інвалідністю, а також внутрішньо переміщені особи, житло яких було пошкоджено або знищено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України». Відповідно до вищевказаної постанови відповідач має право на першочергове вселення, позивач знаючи про противоправну відмову права Відповідача не захистив. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі-СК України). Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Верховного суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивач не довів, що Відповідач не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводиться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва; засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З тексту Позову не зрозуміло , які підстави позбавлення Відповідача батьківських прав. Відповідач заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина [PERSON] . Просить відмовити Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Редько С.М. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (ар.с. 63-66), вважає, що позивачем не обґрунтовано позовні вимоги згідно закону щодо підстав для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, не підтверджено неналежне виховання дитини, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради Сміянова О.Є. у судовому засіданні пояснила, що дитина знаходиться в центрі вже 10 місяців, мати почала відвідувати сина лише з травня 2025 року, коли дізналась, що служба подала позов до суду про позбавлення її батьківських прав. Мати не піклується ні про фізичний ні про духовний розвиток сина [PERSON] , [INFO] . Нічого не виконує, приходе дуже рідко. Їй не можна віддавати дитину, бо вона нездатна піклуватися про сина та виховувати його, вона не цікавиться життям дитини, син її не слухається. Якби мати хотіла повернути собі дитину, вона б забрала його з лікарні та займалася б його доглядом та вихованням, а оскільки мати просто пропала, дитину передали до їх центру. Наразі відповідачка не приймає ніяких мір, щоб забрати собі дитину, вона фактично самоусунулась та передала його на виховання працівникам центру. Позовні вимоги підтримала. Суд, вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши письмові докази, та оцінивши їх в сукупності приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , реєстрація актового запису про народження дитини вчинена у Великоновосілківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 48 від 04.05.2018 року (арк.с.8). Реєстрація актового запису здійснена відповідно до ч.1. ст.135 СКУ, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (арк.с.9), а отже у відношенні [PERSON] відповідачка [PERSON] є матір`ю-одиначкою. Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки № 1206-5001572555 від 12.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, адреса проживання відповідачки [PERSON] , та її малолітнього сина [PERSON] як ВПО зазначена: [ADDRESS] (арк. с. 11-12). Відповідно до інформації заступника начальника служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 30.01.2024 (арк. с. 13), до служби у справах дітей міської ради надійшов лист від Кам`янського РУП ВП №2 щодо [PERSON] , яка проживає разом з співмешканцем [PERSON] , та малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Вищевказані громадяни є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області, відповідно до довідки про взяття на облік зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку з тим, що власниця квартири заперечує щодо їх подальшого проживання за вищевказаною адресою, сім`я [PERSON] була вимушена змінити місце проживання та вийняти житло за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день [PERSON] соціальні виплати на дитину не отримує, так як за місцем реєстрації сім`я не мешкає. За інформацією співробітників поліції, сім`я мешкає у однокімнатній квартирі, яка є малогабаритною, відсутні спальні місця, двоє дорослих та дитина сплять на одному дивані, також з ними мешкає господарка квартири, яка спить на підлозі. На підставі зазначеного заступник начальника служби у справах дітей Кам`янської міської ради звернулась до Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради та просить розглянути питання щодо можливості розміщення сім`ї [PERSON] у транзитному містечку або виділення гуртожитку відповідно до їх статусу та скрутного становища. Відповідно до листа КНП КМР «Міська лікарня № 9» від 09.09.2024 №1-02/486 (арк. с. 17), адміністрація лікарні повідомляє, що 07.09.2024 о 21 год. 40 хв. до інфекційного боксованого відділення поступила малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина доставлена співробітником поліції. Акт про знайдену дитину наявний. Дитина залишилась без батьківського піклування. Відповідно до листа КНП КМР «Міська лікарня № 9» від 18.11.2024 №1-02/677 (арк. с. 18), адміністрація лікарні повідомляє, що 17.11.2024 до інфекційного боксованого відділення поступила малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина доставлена співробітником поліції. Акт про знайдену дитину наявний. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 25 листопада 2024 року малолітній [PERSON] , 2018 р.н. поставлений на облік, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах (ар.с.19). 02 грудня 2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було переведено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей», де він і перебуває на теперішній час. Відповідно пояснень громадської організації «Дім Батька», зазначено, що 24.10.2024 до їх будинку ГО «Дім Батька» прибули [PERSON] , [INFO] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Мати звернулась з проханням про допомогу, щоб прийняли її та дитину і допомогли змінити життя на краще. Пояснила, що багато років вона вживала наркотичні засоби та хотіла покинути залежність. Приблизно через 5-10 днів дитина захворіла, організація направила мати та дитину до міської дитячої лікарні № 1 в м. Дніпрі, при огляді дитині встановили діагноз під підозрою коклюш, та направили до обласної лікарні міста Дніпра на вул. Космічній, 13. Через декілька днів від персоналу лікарні дізналися, що мати була в лікарні у стані наркотичного сп`яніння, поводилася неадекватно. Працівники лікарні викликали поліцію, але [PERSON] втекла з лікарні з малолітньою дитиною (ар.с.47). Факт перебування дитини в лікарні також підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] (ар.с.50). В даній виписці також зазначено, що дитина у відділенні знаходилась з матір`ю. Від матері відчувався запах алкоголю, відмічалась хиткість ходи та агресивне відношення до персоналу Від подальшого лікування дитини мати відмовилась, незважаючи на проведену бесіду та про можливі наслідки мати самостійно покинула відділення разом з дитиною. Від КНП КМР «Міська лікарня № 9» надійшла витребувана судом інформація, із якої слідує, що (арк. с. 126) 07.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , був доставлений старшим інспектором СЮП ВП Кам`янського РУП Даниловим О.І. до приймального відділення лікарні та госпіталізований до інфекційного боксованого відділення з діагнозом: гостра вірусна інфекція верхніх дихальних шляхів (акт про знайдену дитину мається). 12.09.2024 року переведений до неврологічного відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функції опорно рухомого апарату, діагноз: ураження головного мозку. 19.09.2024 року переведений до інфекційного боксованого відділення діагноз: гостра вірусна інфекція верхніх дихальних шляхів. 27.09.2024 року переведений до неврологічного відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функції опорно рухомого апарату, діагноз: ВСД. 22.10.2024 року переведений до неврологічного відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функції опорно рухомого апарату, діагноз: інші ураження нервової системи. 24.10.2024 року дитина виписана з відділення на виховання матері згідно рішення служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 24.10.2024 року №01-10/3410. 17.11.2024 року [PERSON] доставлений інспектором СЮП ВП Кам`янського РУП Комишна Р.В. (акт про знайдену дитину мається) до приймального відділення лікарні та госпіталізований до неврологічного відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функції ОРА, діагноз: інші ураження нервової системи. 02.12.2024 року дитина вибула до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР згідно рішення служби у справах дітей від 02.12.2024 року № 01-10/3903. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачки і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина. Відповідно до висновку № 8вих-20/23 від 24.03.2025 виконавчого комітету Кам`янської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено, що враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 10.02.2025 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним (арк.с.6). Відповідно до інформації наданої директором Комунальної установи Центр надання соціальних послуг Великоновосілківської селищної ради «Турбота» від 22.09.20025 за №59 зазначено, що родина [PERSON] , яка виховує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] перебувала під соціальним супроводом у КУ Центр надання соціальних послуг Великоновосілківської селищної ради «Турбота» протягом 2021 року. Родина мала такі проблеми як: схильність матері до зловживання алкогольними напоями, безробіття, конфлікти в сім`ї, низький рівень виховного потенціалу, недотримання санітарно-гігієнічних умов проживання. Також було відомо, що [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Родина потребувала постійного контролю та нагляду з боку соціальних працівників. В ході соціального супроводу проводились заходи щодо мінімізації негативного впливу чинників соціально життєвого оточення відповідно до індивідуального плану. Основною метою цього плану було: сформування навичок відповідального батьківства, налагодження емоційних контактів між членами родини, планування та ведення сімейного бюджету, створення належних та комфортних умов для дитини. Проводилась роз`яснювальна робота щодо забезпечення інтересів та безпеки дитини, необхідною медичною допомогою. Матір було проінформовано про наслідки невиконання належних батьківських обов`язків. Особлива увага приділялась формуванню навичок відповідального батьківства та налагодженню санітарно гігієнічних норма проживання. Мати не завжди йшла на контакт з фахівцем із соціальної роботи та не дослухалась наданих порад (ар.с.128) На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пункті 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав безумовно впливає на забезпечення прав, передбачених статтею 8 Конвенції. При цьому в цій категорії справ такий вплив суду слід розглядати з точки зору забезпечення відповідного права як дитини, так і батьків, забезпечуючи справедливий баланс між правами цих осіб, враховуючи принцип верховенства права у взаємозв`язку із принципом найкращого забезпечення інтересів дитини. За об`єктивного встановлення обставин того, що позбавлення батьків (або одного з батьків) батьківських прав щодо дитини буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини, такий крайній захід впливу на батьків може бути визнано виправданим та співмірним у демократичному суспільстві втручанням у право останніх на повагу до свого приватного і сімейного життя, передбаченого статтею 8 Конвенції. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України). Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. За абз. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, а саме: двічі загублювала сина, його знаходили працівники поліції та доставляли до лікарні, в той час коли мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння; покинула лікарню в м.Дніпрі, де дитина проходила лікування, тим самим поставивши під загрозу здоров`я малолітнього сина, так як дитині встановили діагноз під підозрою коклюш, що є вкрай тяжким захворюванням. Матеріали справи містять інформацію про те, що мати в лікарні перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому взагалі за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. По факту відповідачка навіть не зверталася до органу опіки та піклування щодо повернення їй сина. У зв`язку з тим, що прийняті соціальними службами заходи так і не дали бажаного результату, а відповідачка не стала на шлях виправлення, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 24.03.2025 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачки і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини. З урахуванням наведеного та інтересів малолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факт ухилення матері від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини доведено вищевказаними доказами. Беручи до уваги встановлені обставини, характер ставлення відповідачки до сина, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому суд також приймає до уваги той факт, що відповідачка притягалася до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дитини. Суд надав належну оцінку висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, в якому, зокрема зазначено, що з відповідачкою систематично проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, забезпечення дитини повноцінним харчуванням та дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання, однак відповідачка не дотримувалася рекомендацій працівників служби, постійно ухилялась від своїх батьківських обов`язків, що негативним чином впливало на розвиток та стан здоров`я малолітнього Нестора Наданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] є повним, об`єктивним, складений з урахуванням найкращих інтересів дитини, а відповідачкою не надано належних та допустимих доказів того, що згаданий висновок не враховує інтереси малолітньої дитини, так як у судовому засіданні дійсно підтвердилось, що відповідачка неналежно виконувала свій обов`язок щодо виховання та утримання сина, не надавала дитині достатньої уваги та медичного догляду. Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав за обставинами цієї справи не може свідчити про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Крім того, неналежне ставлення до своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] мало місце і раніше, що підтверджується інформацією наданою директором Комунальної установи Центр надання соціальних послуг Великоновосілківської селищної ради «Турбота» від 22.09.20025 за №59, відповідно до якої зазначено, що мали місце такі проблеми як: схильність матері до зловживання алкогольними напоями, безробіття, конфлікти в сім`ї, низький рівень виховного потенціалу, недотримання санітарно-гігієнічних умов проживання. Також було відомо, що [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, тому відповідачка мала усвідомлювати наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , так як вже була позбавлена батьківських прав відносно старшої доньки. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що існує серйозний ризик фізичної, емоційної та психічної травми від спілкування дитини з матір`ю, а також те, що неодноразові заходи впливу на матір не призвели до зміни її ставлення до виконання нею її батьківських обов`язків, врахувавши, що реалізація відповідачкою батьківських прав та виконання нею батьківських обов`язків не відповідає якнайкращому інтересу дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її сина [PERSON] . При цьому суд зазначає, що позбавлення відповідачки батьківських прав не тягне для неї невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи ст. 182 Сімейного кодексу України, що відповідач є працездатним, тобто може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved