Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Липчанська Світлана Олексіївна звернулась до Шевченківського районного суду м.Харкова із позовом до Харківської міської ради , треті особи: державний нотаріус Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., третій відділ ДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження №232 складеного 05 травня 2017 року Фрунзенським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зазначивши відомості про батька: [PERSON] , [INFO] та визнати [PERSON] , [INFO] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Починаючи з 2008 року [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , а у листопаді 2016 року зареєстрували шлюб за ісламськими традиціями (ніках) у мечеті, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, перекладеним на українську мову. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на народження, виданого повторно 21.05.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис №232. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 статті 135 СК України №00023214310 вбачається, що матір?ю [PERSON] 29.04.2017 року записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Померлим до його смерті було ініційовано проведення ДНК тесту з метою встановлення батьківства та подачі відповідного позову до суду, однак позов подати так і не встиг. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, натомість [PERSON] не може прийняти її через відсутність підтверджуючих документів спорідненості. На підставі вищевикладеного до суду подано позов. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 24.02.2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. 27.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він категорично заперечував проти задоволення позовних вимог зазначаючи, що позивачем жодним чином не доведено походження її дитини від померлого та обставин, на які вона спирається при обґрунтування позовних вимог. Зокрема є розбіжності і прізвищі позивачки та її сина, не доведено, що померлий перебував на території України та мав шлюбні відносини із позивачем. 31.03.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказала, що прізвище « [PERSON] » є прізвищем Позивача до державної реєстрації шлюбу. Позивач до 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] . 21 грудня 2005 року шлюб між Позивачем та [PERSON] було розірвано, що підтверджується доданими до цієї відповіді на відзив документами. 08 лютого 2020 року Позивач змінила прізвище « [PERSON] » на своє дівоче (дошлюбне) прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08 лютого 2020 року (копія додається). Прізвище « [PERSON] » у сина Позивача та померлого [PERSON] , [PERSON] , також було змінено з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » 20 травня 2020 року відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), на підтвердження чого додається копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень. По-друге, матеріали справи містять фотокопію посвідки на постійне проживання [PERSON] , яка підтверджує його проживання на території України на законних підставах. По-третє, Відповідач зазначає, що «матеріали справи не містять відомостей щодо останнього місця проживання [PERSON] . Разом, з цим, він помер на території Турецької Республіки, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Також за змістом відомостей Свідоцтва про смерть померлий за сімейним станом перебував у шлюбі (запис № 18). Отже потребують встановлення обставини щодо наявності інших спадкоємців за законом та за заповітом, зокрема на території країни громадянства померлого». Вказані вище твердження Відповідача не мають жодного відношення до справи тому, що у нашому випадку встановлюється факт батьківства, а не коло спадкоємців та/або встановлення факту проживання однією сім`єю Позивача з померлим. Слід зазначити, що у матеріалах справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1125/02-31, згідно з якою померлий [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, останнім місцем проживання [PERSON] була Україна, а на території Турецької Республіки (де і раптово помер) останній перебував лише у відрядженні або на відпочинку. Також якщо б у державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. виникли б сумніви щодо відкриття спадкової справи № 279/2024, то б державний нотаріус Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. винесла б постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з інших підстав, а не на підставі того, що у Позивача відсутні документи, які б встановлювали родинні чи інші відносини між малолітнім [PERSON] та [PERSON] . І, як вже зазначалося раніше, [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . По-четверта, у відповідності до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , а отже строк у шість місяців для прийняття спадщини минув ще у травні 2024 року. Спадкоємцем після смерті батька, [PERSON] , [INFO] , є саме його малолітній син, [PERSON] , [INFO] . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а також інші спадкоємці за законом та/або заповітом - відсутні. 08.04.2025 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 02.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. інформацію щодо кола спадкоємців, копію заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 17.09.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справи за його відсутністю та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої сторони у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за її відсутністю та завірені копії спадкової справи №279/2024 після смерті [PERSON] . Суд дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст.83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.2, п.4, п.6 - п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч.8 ст.279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті і докази, надані до суду. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] [INFO] помер [INFO] у лікарні м. Стамбул. Починаючи з 2008 року [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , а у листопаді 2016 року зареєстрували шлюб за ісламськими традиціями (ніках) у мечеті, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, перекладеним на українську мову. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на народження, виданого повторно 21.05.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис №232. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 статті 135 СК України №00023214310 вбачається, що матір?ю [PERSON] 29.04.2017 року записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] з 14.07.2001 року, який було розірвано 21.12.2005 року. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 08.02.2020, актовий запис №2, [PERSON] змінила прізвище зі [PERSON] на [PERSON] . Крім того, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №000266631673 від 11.06.2020 року було зміно прізвище дитини [PERSON] на [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов?язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 122 СК України права та обов?язки матері, батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленими статтями 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та статті 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір?ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Частиною 3 статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім?я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Рішення про встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім?я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved