Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитні договори № 014-RO-82-129191858 від 15 лютого 2022 року та № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року, підписанням яких позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією правил та тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. 24 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, у відповідності до умов якого, АТ «Райффайзен Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі (ах) боржників (портфель заборгованості). Відповідач свої договірні зобов`язання виконував неналежним чином у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до реєстру боржників № від 25.07.2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 88712,34 грн., з яких: 51964,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36748,23 грн. сума заборгованості за відсотками та в сумі 29778,16 грн., з яких: 18874,39 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10903,77 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором № 014-RO-82-129191858 від 15 лютого 2022 року та договором №014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року у вищевказаних розмірах, відповідно. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості: за кредитним договором № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року в розмірі 29778,16 грн., з яких: 18874,39 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10903,77 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 014-RO-82-129191858 від 15 лютого 2022 року в розмірі 88712,34 грн., з яких: 51964,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36748,23 грн. сума заборгованості за відсотками. 05 червня 2025 року відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що остання визнає позовні вимоги частково, а саме тільки заборгованість, що стосується тіла кредиту, мотивуючи це наступним. Так, щодо договору № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року відповідачем зазначено, що вона дійсно укладала з позивачем вищевказаний договір, оскільки отримувала заробітну плату саме в цьому банку. Оскільки відділення зазначеного банку в 2022 році у м. Слов`янську не було, відповідач особисто приїздила у найближче таке відділення, а саме в м. Ізюм Харківської області, де особисто підписувала документи на отримання позики в розмірі 17793,96 грн. Зазначене вказує на те, що договір було підписано на місці у відділенні банку, а не за допомогою електронного підпису, як зазначає в позовній заяві позивач. Щодо заборгованості за цим договором, відповідачем зазначено, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, дата розрахунку 25 липня 2024 року, відповідно до якого розмір погашення заборгованості складає 698,43 грн. за період з 14.01.2022 по 03.03.2023. Відповідач заперечує проти збільшення тіла кредиту до 18874,39 грн., скільки воно жодним чином не погоджувалось між сторонами. Більш того, банк самостійно здійснював списання коштів з рахунку відповідача в сумі 972,37 грн., щомісячно, що дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку. Крім того, відповідачем зазначено, що розмір погашення відсотків по кредиту складає 9427,29 грн. Отже, за договором позики № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року з урахуванням оплати суми в розмірі 10 125,72 грн., відповідач визнає заборгованість лише у розмірі 7668,24 грн. При цьому, заборгованість по відсоткам за цим договором не визнає, оскільки вважає, що істотні умови договору між нею та позивачем досягнути не були. Щодо договору від 15.02.2022 року № 014-RO-82-129191858 відповідач також не оспорює його укладення та отримання кредиту в розмірі 46826,22 грн. Проте не погоджується зі збільшенням тіла кредиту, а тому відповідач визнає з урахуванням оплати суми в розмірі 30045,68 тільки те, що їй надавався кредит у розмірі 46826,22 грн., заборгованість в розмірі 16780,54 грн. 16 червня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому пояснення банку і його доводи аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник позивача, ТОВ «ФК\~«ЄАПБ», у\~судове засідання\~не з`явився,у відповіді на відзив зазначив про розгляд справи у відсутність представника товариства. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Поляцько О.Ю. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у їх відсутність. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що 14\~січня 2022\~року між\~сторонами було\~підписано заяву-договір\~про відкриття\~поточного рахунку\~та надання\~кредиту «Кредит\~готівкою» №\~014-RO-82-123876463,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримала кредит\~в розмірі\~17793,96\~грн.\~на строк\~72\~місяці,\~з фіксованою\~процентною ставкою\~41,40%\~річних,\~що узгоджується\~з паспортом\~споживчого кредиту,\~графіком платежів\~та розрахунків\~сукупної вартості\~споживчого кредиту\~та реальної\~процентної ставки,\~заявою №\~014-RO-82-123876463\~на приєднання\~до договору\~добровільного страхування\~життя №\~РБ1704-г\~від 12\~червня 2020\~року. Вказаний розмір тіла кредиту сторонами не оспорюється. З положень, дослідженого судом зазначеного вище договору позики не встановлено збільшення суми кредиту до 18 874,39 грн., тому суд вважає погодженою сторонами у розумінні ст. 638 ЦК України, суму позики саме в розмірі 17\~793,06грн. Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 698,37 грн. (46,71 грн. + 71,01 грн. + 51,42 грн. + 53,23 грн. + 77,05 грн. +57,81 грн. +81,64 грн. + 62,71 грн. + 64,92 грн. + 131,87 грн. = 698,37 грн.). Отже, сума заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню дорівнює 17 095,59 грн. (17793,96 грн. 698,37 грн.). Нарахування відсотків в розмірі 10903,77 грн. за вказаним розрахунком суд вважає правильним. 15 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-129191858, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в загальному розмірі 46 826,22 грн, на строк 72 місяці, з фіксованою процентною ставкою 51,90% річних, яка може бути змінена за згодою сторін. Зазначене узгоджується також і з паспортом споживчого кредиту, і з графіком платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, і з заявою№ 014-RO-82-129191858 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року (індивідуальна частина). Вказаний розмір тіла кредиту сторонами не оспорюється. З положень, дослідженого судом зазначеного вище договору позики не встановлено збільшення суми кредиту до 51\~964,11 грн., тому суд вважає погодженою сторонами у розумінні ст. 638 ЦК України, суму позики саме в розмірі 46\~826,22грн. Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1\~063,72 грн. (127,07 грн. + 57,27 грн. +59,80 грн. + 137,49 грн. + 68,49 грн. + 146,27 грн. + 77,96 грн. + 81,40 грн. + 307,97 грн., що дорівнює 1063,72 грн.). Отже, сума заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню дорівнює 45 762,50 грн. (46 826,22 грн. 1063,72 грн.). Нарахування відсотків в розмірі 36748,23 грн. за вказаним розрахунком суд вважає правильним. 24 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, у відповідності до умов якого, АТ «Райффайзен Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі (ах) боржників (портфель заборгованості). Відповідно до реєстру боржників № від 25.07.2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги і до відповідача [PERSON] за договорами № 014-RO-82-129191858 від 15 лютого 2022 року та № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди на то боржника. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. На підставі наявного в матеріалах справи договору факторингу, право грошової вимоги, строк зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб-боржників, перелік яких, підстави виникнення права грошової вимоги та її сума сформованих в Реєстрах боржників, зокрема, й до [PERSON] перейшли до ТОВ «ФК «ЄАПБ». АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до правовстановлюючих документів зареєстровані та належать до фінансових установ, окрім того ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактор, у відповідності до законодавства має право здійснювати операції з факторингу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з урахуванням часткової оплати в загальному розмірі 110 510,09 грн., а саме: за договором № 014-RO-82-123876463 від 14 січня 2022 року заборгованість в розмірі 27 999,36 грн., з якої 17 095,59 грн. сума основного боргу, 10 903,77 грн. - заборгованість за відсотками, а за договором № 014-RO-82-129191858 від 15 лютого 2022 року 82 510,73 грн., з якої 45762,50 грн.- сума основного боргу, 36 748,23 грн.- заборгованість за відсотками, в іншій частині позовних вимог суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 824,06 грн., іншу частину сплаченого судового збору слід залишити за позивачем. Що стосується витрат, пов`язаних з розглядом справи (витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів) в розмірі 1514 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки жодним чином не доведені позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial