Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з якою позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» заборгованість за надані послуги на суму 20 314,15 грн., яка складається з: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 17 943,97 грн., збитків від інфляції - 2 010,93 грн., 3 % річних - 359,25 грн., судових витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . З метою забезпечення житлово-комунальними послугами, між сторонами було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 01.08.2024 по 01.03.2025, які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останньої заборгованості в загальному розмірі 20 314,15 грн., яка складається: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 17 943, 97 грн., - збитків від інфляції - 2 010, 93 грн., 3% річних - 359,25 грн. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою від 09 травня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 15.07.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла Заява про закриття провадження у справі з підстав того, що в червні 2025 року відповідачем було здійснено оплату в розмірі 1 074,86 грн. та 21 311,25грн., чим на її думку виконано всі зобов`язання. 23.09.2025 року від представника позивача надійшли Заперечення на заяву про закриття провадження у справі. Представник позивача зазначив, що відповідачка сплатила заборгованість виключно за житлово-комунальні послуги станом на червень 2025 року, оскільки і в призначенні платежу відповідачкою було зазначено, що така сплата здійснюється за утримання будинку та опалення. Однак, відповідачкою не сплачено заборгованість інфляційні втрати, 3 % річних,судовий збір та витрати на правову допомогу. Відтак, сторона позивача заперечує щодо закриття провадження у справі та просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 84,2 кв.м., житлова площа 45,7 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 421639425 від 08.04.2025. ТОВ «ЖБК «Управдом» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.10 Статуту, предметом діяльності товариства є здійснення господарської діяльності направленої на задоволення потреб фізичних, юридичних осіб, інших суб`єктів господарювання, у продукції, товарах або послугах Товариства, та отримання прибутку. З метою забезпечення житлово-комунальними послугами між сторонами було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У відповідності до вищезгаданих договорів позивач зобов`язується, у порядку та на умовах визначених цим Договором, забезпечити надання відповідачеві та членам його сім`ї послуг з утримання будинку та прибудинкової території по буд. [ADDRESS] , а відповідач, зобов`язується своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату цих послуг за встановленими тарифами, у строки та на умовах, визначених цими договорами, дотримуватись правил проживання та користування майном, інженерними мережами та обладнанням будинку. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку: позивач - це виконавець послуг, а відповідач - споживач. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність укладеного договору між сторонами не є підставою для звільнення відповідача від сплати за житлово-комунальні послуги, що неодноразово було наголошено у висновках Верховного Суду в подібних правовідносинах. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачувала за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги надані позивачем та який перевірено судом, заборгованість відповідача перед ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період з 01.08.2024 по 01.03.2025 складала 20 314,15 грн., яка складалася з: 17 943,97 грн. - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 2 010,93 грн. - збитки від інфляції; 359,25 грн. - 3% річних. Встановлено, що 04.06.2025 року відповідач [PERSON] здійснила 04.06.2025 оплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 21331,25 грн. (призначення платежу «утримання будинку») та у розмірі 1074,86 грн. (призначення платежу «опалення»). Таким чином, станом на день ухвалення судового рішення, заборгованість за житлово-комунальні послуги погашена. Зокрема, відповідачка сплатила 22 286,11 грн, що покрило заборгованість за період 01.08.2024-31.03.2025 р. та поточні платежі, які не входили до предмету спору. Отже, в частині вимог позивача по стягнення 17943,97 грн. провадження у справі слід закрити, адже такі вимоги вже не підтримуються представником позивача. Поряд з цим, позивач просив також стягнути 3% річних та інфляційні втрати, які не оплачені відповідачем станом на день ухвалення даного судового рішення. Відтак, підстав стверджувати про відсутність спору, як про це зазначила відповідач у заяві про закриття провадження у справі, не вбачається. Отже, на суму заборгованості 17943,97 грн. позивач нарахував 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втім, здійснюючи нарахування плат як міри відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, позивач здійснив невірний їх розрахунок (а.с.23), адже нараховував 3 % річних та інфляційне збільшення боргу не поетапно (в міру того як розмір заборгованості збільшувався), а відразу на усю суму заборгованості 17 943,97 грн., виходячи з усього періоду заборгованості серпень 2024 - березень 2025р., тоді як за серпень 2024року заборгованість становила 602,50 грн. та лише в лютому 2025 досягла розміру 17 943,97 грн. Відтак, позивач не довів правильність своїх розрахунків, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Оскільки заборгованість погашена після пред`явлення позову, то суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним витрат у справі з відповідача (ч.3 ст.142 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір №2 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, акт про надання послуг №453 від 22 квітня 2025 року; детальний опис за надані правові послуги адвокатами від 22.04.2025 року. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., але пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові втрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №134861 від 18.12.2024. Зважаючи на те, що позивач просив стягнути з відповідача 20314,15 грн., а суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог на суму 17943,97 грн., тобто про доведеність вимог на 88,33%, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2674,70 грн. та 7066,40 грн. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача як з такого, який погасив борг вже після відкриття провадження у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved