Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом зі позивачем. Після народження доньки відносини позивача з відповідачем припинилися і по сьогоднішній день донька проживає зі позивачем і знаходиться повністю на її вихованні та утриманні. Донька [PERSON] , [INFO] навчається у ліцеї № 14 в м. Чернівці. Дитина завжди охайна, доглянута, активна, доброзичлива. Позивач не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вимушена доглядати та виховувати малолітню доньку [PERSON] одноособово. В період з 2016 р. по даний період відповідач життям доньки не цікавився та не брав участі у її вихованні. Також у позивача є донька [PERSON] [INFO] , яка також проживає разом з позивачем і на її утриманні. Згідно довідки № 286 від 25.12.2024 р., яка видана Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради, позивач маю статус багатодітної матері-сім?ї. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки кошти у твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь - [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , кошти у твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. 14.07.2025 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено ухвалу про відкриття провадження по справі, розгляд якої проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позов повністю та просила його задовольнити, розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Також у позивача є діти [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідок від 16.01.2023 № 7726-5002516418, від 27.04.2023 № 7726-5002734769 [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки № 286 від 25.12.2024 р. яка видана Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради, позивач маю статус батьків багатодітної сім?ї. Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 3196 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На\~ підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 30.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved