Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

22.04.2025р. ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06.09.2024-100002726 від 06.09.2024р. в розмірі 29549,24 грн, що складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 11439,02 грн, по відсотках в розмірі 11210,22 грн, нарахованих за період з 06.09.2024р. по 23.01.2025р. та неустойки в розмірі 6900 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 06.09.2024-100002726, відповідно до умов якого позичальнику на умовах платності, строковості та поворотності надано кредит розмірі 15000 грн. строком на 140 днів. Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на день подачі позову у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 29549,24 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 25 вересня 2025 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №06.09.2024-100002726 (далі Кредитний договір), виходячи\~ з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, відповідно до п. 1.1 пропозиції позивача про укладення кредитного договору (оферти) дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту (п. 1.13 оферти). Відповідно до п.2.3.3 оферти позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. Згідно з п.2.3.6 оферти позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищезазначеному порядку. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору відповідно до оферти позивача, а також підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 06.09.2024-100002726 від 06.09.2024, з якою він попередньо ознайомився. Акцептовані ним істотні умови Кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Всі документи були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е441 /а.с.17-22/. Таким чином електронний договір, що був укладений між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до умов укладеного Кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу на умовах строковості, платності і поворотності кредит у розмірі 15000 грн., строком на 140 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту\~ була обумовлена сторонами 23.01.2025р. Пунктом 3.2 оферти передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Також сторони домовилися про сплату за користування кредитом процентів у такому розмірі: фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу [PERSON] 15000 грн. кредиту, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 55-1804 від 18.04.2025 року, з якого встановлено, що був здійснений\~ переказ 15000 грн 06.09.2024 21:48:36 за договором №06.09.2024-100002726 на номер картки [NUMBER] , яку зазначав [PERSON] у заявці кредитного договору./ а.с. 12/. В свою чергу, як зазначено вище, відповідач мав повернути кредитні кошти до 23.01.2025р., а також сплатити у вищевказаному розмірі проценти за користування ними в останній день первинного періоду (перші 14 днів) та чергового періоду (кожні наступні 14 днів) користування грошима. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте, як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості в порушення умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань щодо повернення кредиту у строки, передбачені договором, та сплати процентів, внаслідок чого станом на 23.01.2025 року у відповідача перед позивачем утворилась прострочена заборгованість у розмірі 22649,24 грн., а саме: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 11439,02 грн., заборгованість\~ по процентам 11210,22 грн., нарахованим в межах строку кредитування (за період з 06 вересня 2024 року по 23 січня 2025 року) /а.с.13/.\~\~ Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у вищевказаній сумі. Щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за неустойкою, нарахованою за період за період з 06 вересня 2024 року по 23 січня 2025 року, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. З 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за неустойкою, нарахованою у період воєнного стану за кредитним договором у сумі 6900 грн 00 коп. є неправомірною і така підлягає списанню, а відтак вимоги про її стягнення задоволенню не підлягають. Підсумовуючи наведене, позов слід задовольнити частково в сумі 22649 грн 24 коп. З урахуванням викладеного, вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно обсягу задоволених вимог у сумі 1856 грн 77 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial