Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 29 липня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] за змістом якої [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] й після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до складу якого увійшли: земельна ділянка з кадастровим номером 6823082400:03:040:0011, площею 2,4406 га, розташована на території колишньої Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не залишав і на підставі ст.ст. 1223, 1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого, як спадкоємець першої черги, оскільки є його дочкою. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після [PERSON] немає, оскільки [PERSON] (мати спадкодавця) померла [INFO] , [PERSON] (батько спадкодавця) помер [INFO] . З метою оформлення спадкового майна позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Босманової С.Ц., проте нотаріусом повідомлено, що позивач не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок за адресою - [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2,44 га, розташовану на території колишньої Грушковецької сільської ради Хмельницької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, тому необхідно звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] зазначає, що її батько [PERSON] був власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823082400:03:040:0011, площею 2,4406 га, розташованої на території колишньої Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак правовстановлюючий документ втрачено, водночас, його право власності підтверджується: засвідченою архівною копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №809389, виданого [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №707 від 26 грудня 2001 року; архівною копією рішення Грушковецької сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області №2 від 23 листопада 2001 року «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю»; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6801417532025 від 07 липня 2025 року. Позивач [PERSON] зазначає, що її батько [PERSON] був власником житлового будинку по [ADDRESS] , проте він не оформив та не зареєстрував своє право власності на нього відповідно до вимог чинного на той час законодавства України. Так, 18 травня 1989 року рішенням виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів №90 «Про оформлення особистої власності на житлові будинки громадян, які проживають в селах … Грушківці …» передано [PERSON] в особисту власність житловий будинок по [ADDRESS] . Житловий будинок був законно споруджений на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що була передана [PERSON] протоколом Грушковецької сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області №3 від 26 листопада 1993 року «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та в користування». 26 лютого 2025 року на замовлення позивача [PERSON] інженером з інвентаризації нерухомого майна виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] і самочинного будівництва та реконструкції немає, загальна площа будинку становить 42,5 кв.м., житлова - 32,0 кв.м., допоміжна - 10,5 кв.м. 27 лютого 2025 року Хмельницьке бюро технічної інвентаризації у повідомленні №751424 вказало, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. У зв`язку із зазначеним позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 29 липня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 31 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. 4. Підготовче судове засідання призначалося на 29 вересня 2025 року. 5. 05 серпня 2025 року надійшла відповідь Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно якої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалась. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 29 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф. про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. 7. 29 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі доказами, позовні вимоги визнають, не заперечують проти позову. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 9. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3). 10. У абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено: установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 11. Згідно з абз. 1 п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. 12. Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів. У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать. Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію таких прибудов та будівель і споруд, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо (постанова Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №678/1418/17). 13. В абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 14. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 15. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 16. Так, у підготовчому провадженні представник відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. подала суду заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає і не заперечує проти їх задоволення. 17. Отже, відповідач позовні вимоги визнає, таке визнання є повним і безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 18. Відповідач жодним чином не оспорює фактичні обставини у справі, не ставить під сумнів право позивача [PERSON] , як спадкоємця за законом, успадкувати після смерті спадкодавця (батько позивача) [PERSON] спадкове майно - земельну ділянку і житловий будинок. 19. Позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку оформити право власності на означене спадкове майно, оскільки їй у цьому 25 липня 2025 року відмовила державний нотаріус, адже відсутні правовстановлюючі документи, рекомендовано звернутись до суду. 20. Наведені позивачем [PERSON] у позовній заяві обставини підтверджуються поданими нею доказами. 21. У зв`язку з тим, що відповідач в підготовчому провадженні позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог. 22. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим.

Outcome: approved