Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Адвокат Трофименко Володимир Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Чечелівського районного суду міста Дніпра з позовом до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія управління\~активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 240116. Державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. постановою від 07.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66699285 на підставі спірного виконавчого напису № 240116. Сторона позивача вважає, що приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, помилково вважав цю заборгованість безспірною, не повною мірою перевірив наявність документів, які підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив факт повідомлення боржника про існування заборгованості. Зазначає, що нотаріально посвідченого договору з ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» позивачка не укладала. Крім того, позивачка зазначила про свою незгоду із розміром заборгованості, у зв`язку із чим вона не є безспірною, а також про відсутність жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що є самостійною підставою для скасування виконавчого напису. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 240116 від 26.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» заборгованості за кредитним договором №1748952 від 07 лютого 2021 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати, яки складаються з 1211,20 грн. сплаченого судового збору та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн. Ухвалою суду від 23.04.2025 прийнято позовну заяву до свого провадження та відкрито провадження у справі до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» 07.05.2025 року на електронну адресу суду направлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заяву про визнання позовних вимог, в якій просили задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з них на користь позивача 50 % сплаченого судового збору, клопотання про врегулювання спору за участю судді. Також 07.05.2025 року за допомогою системи Електронний суд відповідачем направлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до змісту якого просили суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 5\~000,00 грн. до 3\~000,00 грн. Треті особи отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, однак пояснень до суду не подали. Сторони не подали до суду клопотань про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За правилами ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Приписами ч.4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, та не оспорювалось ні позивачем не відповідачем, що 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 240116. Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. від 07.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66699285 на підставі спірного виконавчого напису № 240116, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» заборгованості в загальному розмірі 14\~151,64 грн. (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Остапенко Є.М. 26.06.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Враховуючи наведені обставини, а також позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою сплачено 1211,20 грн. судового збору за подання позову (а.с. 15). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, що становить 605, 60 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Трофименко В.В., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги та договором про надання правничої допомоги від 12.11.2024 року № б/н (а.с. 6). Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір вказаних витрат склав 5\~000,00 грн. Отже, суд вважає встановленим, що позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Трофименко В.В. а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи на клопотання відповідача, у якому він із посиланням на переважаючу практику стягнення витрат у подібній категорії справ, просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 5\~000,00 грн. до 3\~000,00 грн., суд вважає, що зазначена відповідачем оцінка вартості виконаної адвокатом роботи у розмірі 3 000,00 грн. є об`єктивної та розумною, та відповідає змісту та обсягу виконаної адвокатом у даній справі роботи. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: approved