Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №С-001-089803-20-980 від 28.07.2020 року в розмірі 49446,62 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.07.2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки №С-001-089803-20-980, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку, з максимальним лімітом кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн (ліміт доступний відповідачу на момент укладання угоди становить 20\~000,00 грн), зі платою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») був укладений договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 28.07.2020 року. Відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 49446,62 грн., в тому числі: 19672,78грн заборгованість за основним боргом; 29773,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Частини 1, 2 статті 509\~ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 627\~ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. 28.07.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» (Банк) та відповідачем укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки №С-001-089803-20-980, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку, з максимальним лімітом кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн (п. 2.1. угоди), ліміт доступний відповідачу на момент укладання угоди становить 20\~000,00 грн (п. 2.2. угоди), зі платою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних (п. 2.3 угоди). Одночасно з підписанням угоди відповідачем також підписано анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи. Факт отримання кредитних коштів та їх використання відповідачем підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача № [NUMBER] за період з 28.07.2020 року до 25.07.2023 року). 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-001-089803-20-980 від 28.07.2020 року. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №С-001-089803-20-980. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 49446,62 грн., в тому числі: 19672,78грн заборгованість за основним боргом; 29773,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved