Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до Чернеччинської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Позивач посилається на те, що мешкаючи по сусідству із [PERSON] , колишнім власником будинку, позивач мав із ним та його родиною дуже приязні стосунки, майже родинні, оскільки спілкування між родинами позивача та [PERSON] відбувалося щоденно. У 2006 році, незадовго до власної смерті, яка сталася [INFO] , [PERSON] вирішив переїхати до власної доньки, яка вже давно запрошувала його жити до себе. Прийнявши таке рішення, [PERSON] запропонував позивачеві із родиною зайняти його будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки був обізнаний, що позивач потребує власного окремого житла, проживаючи із дружиною та дітьми разом із матір`ю позивача у будинку останньої, проте не має матеріальної можливості таке майно собі придбати. У 2006 році родина [PERSON] переїхала від матері позивача до будинку, що фактично залишив їм [PERSON] , де і проживають по сьогоднішній день. Відтак, позивач [PERSON] проживає у зазначеному будинку разом із власною родиною з вересня 2006 року по сьогоднішній день, дбають про будинок та земельну ділянку, роблять ремонти і належним чином оплачують комунальні послуги. Згідно до інформаційної довідки № 0/136/02-25 від 20.02.2025 року, наданої КП «Самарівське міжрайонне БТІ» ДОР», право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Втім, земельна ділянка, на якій даний будинок розташований, загальною площею 0,83 га, була передана [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Дмухайлівської сільської Ради народних депутатів 11 сесії ХХІІ скликання від 05.01.1995 року. У 2024 році на дану земельну ділянку було розроблено технічну документацію із землеустрою та поділено до дві земельні ділянки: кадастровий номер 1222382000:02:001:0195 площею 0,5800 га для ведення особистого селянського господарства, та кадастровий номер: 1222382000:02:001:0198 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як позивач, так і його дружина із дітьми у зазначеному будинку зареєстровані. З боку дітей померлого [PERSON] жодні дії щодо повернення будинку у власне користування жодного разу не вчинялися. Окрім того, станом на день звернення до суду із даним позовом взагалі невідомо, чи відкривалась спадщина на майно померлого [PERSON] . Оскільки позивач постійно з 2006 року проживає і продовжує відкрито, безперервно володіти домоволодінням більше ніж десять років, у зв`язку з чим має право на набуття права власності на це майно за рішенням суду. Тому прохає визнати за ним право власності на житловий будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача надано до суду заяву в якій прохав розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Чернеччинської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви в яких прохали розглянути справу без їхньої участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок\~по [ADDRESS] \~був побудований\~у 1957\~році,\~що підтверджується\~записами у\~технічному паспорті\~(а.\~с.\~10-12). Згідно виписок з погосподарської книги за 2006-2020 роки на будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований та проживає з 2006 року за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14-16). Згідно інформаційної довідки № 0/136/02-25 від 20.02.2025 року, наданої КП «Самарівське міжрайонне БТІ» ДОР», право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а. с. 13). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,83 га, передана [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Дмухайлівської сільської Ради народних депутатів 11 сесії ХХІІ скликання від 05.01.1995 року (а. с. 20). Земельні ділянки: кадастровий номер 1222382000:02:001:0195 площею 0,5800 га для ведення особистого селянського господарства, та кадастровий номер: 1222382000:02:001:0198 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а. с. 21-26). Відповідно до ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~344\~ЦК\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю,\~має\~право\~звернутися\~до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Суд встановив, що позивач, зокрема з 2006 року постійно проживає у вказаному будинку, що також не заперечується відповідачами. Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 2006 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком та присадибною земельною ділянкою, даний будинок не знаходиться у власності іншої особи, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved