Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідач за адресою [ADDRESS] користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язаний\~ оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01.06.2022 по 01.01.2025 року утворилась заборгованість у сумі 60\~324 грн. 39 коп. Крім суми заборгованості , просив стягнути за період з 21.01.2024 по 01.01.2025 року індекс інфляції в сумі 5 839,54 грн. та 3% річних в сумі 1 420,46 грн. та судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2025 року призначено повторний автоматичний розподіл справи. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2025 року справу прийнято до провадження на стадії розгляду по суті. У ході розгляду справи, враховуючи проведені відповідачем оплати в рахунок погашення заборгованості, позивачем зменшувались позовні вимоги, так 16 вересня 2025 року представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 11\~898 грн. 75 коп., індекс інфляції в сумі 5 839 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 1 420,46 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. У судовому засіданні представник позивача ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго Сакун А.С. підтримала заяву про зменшення позовних вимог, додаткові письмові пояснення. Зазначила, що квартира [ADDRESS] обладнана вузлом розподільного обліку гарячої води, який споживач зобов`язаний вчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів подавати на повірку. Термін періодичної повірки вузла розподільного обліку гарячої води, встановленого за даною адресою закінчився 22.09.2014 року. У березні 2023 року з КП ПОР «Полтававодоканал» надійшла інформація щодо не проведення повірки розподілу обліку гарячої води вчасно, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року ( далі Методики) , проведено нарахування за послуги постачання гарячої води, з вартості 1 куб. м гарячої води та кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми потомного водоспоживання 120л/добу/особу, що затверджені рішенням Полтавської міської ради ; 354 від 28.12.2012 року у сумі 11\~918,95 грн. ( 149,52м3). Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно не був своєчасно поданий засіб обліку гарячої води на повірку. Попередній власник квартири встановив цей засіб таким чином, що на даний час потрібно демонтувати стіну. Послуга за постачання гарячої води не вірно нарахована, оскільки за березень 2023 року має бути нараховано 3,72 м3. Позивачем не надано доказів згідно ст. 77 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав. У даній квартирі відповідач [PERSON] користується послугами\~підприємства по\~забезпеченню тепловою\~енергією у\~вигляді централізованого\~опалення та\~централізованого постачання\~гарячої води,які\~\~\~ надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»\~відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~\~ централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення\~, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З 01.05.2022 року введено в дію Закон України від 09.11.2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон № 2189-VIII). Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Нормами статті 12 Закону № 2189-VIII визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо від різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до пункту З Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. При цьому договори про надання комунальних послуг, укладенні до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. З 01.10.2021 року набрала чинності постанова КМУ № 1022 від 08.09.2021, якою затверджено публічні договори приєднання про надання послуг з теплової енергії. Відповідно до пункту З прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії. Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, з 01.12.2021 між сторонами діє індивідуальний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. У судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON] , що ним не здійснено своєчасно повірку вузла розподільного обліку гарячої води, та на даний час така повірка також не проведена. Таким чином, відповідач визнав та не заперечував, що послуга з гарячої води, яка надається позивачем здійснюється через вузол розподілу гарячої води, що не пройшов в установлений термін повірку. Відповідач як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог посилався на ту обставину, що за березень 2023 року ним не могло бути використано 149,52 м2 гарячої води, проте суд виходить з наступного. Відповідно до пп.3 п.4 розділу І Методики для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж,\~умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Таким чином,\~у судовому\~засіданні встановлено,\~що вузол\~розподілу гарячої\~води у\~квартирі відповідача\~з 22.09.2014\~року не\~пройшов періодичну\~повірку.\~Дані відомості\~надійшли до\~позивача від\~КП ПОР\~«Полтававодоканал» у\~березні 2023\~року,\~а тому\~нарахування \~за послугу\~з постачання\~гарячої· води\~проводилися з кількості зареєстрованих у квартирі осіб відповідача\~ [PERSON] \~ з вартості 1 куб.м гарячої води та кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми водоспоживання 120л/добу/особу, що затверджені рішенням Полтавської міської ради №354 від 28.12.2012. Тому нараховані 11 918,95 (149,52 м 3) , підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги вище встановлені судом обставини, а також те, що в ході розгляду справи, відповідачем [PERSON] погашена заборгованість за послуги теплопостачання та частково за послуги з постачання гарячої води , тому при вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Приймаючи до уваги, що відповідачем не своєчасно вносилась оплата за отримані послуги з теплопостачання, така заборгованість була погашена ним в ході розгляду справи, тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахований індекс інфляції в сумі 5 839 грн.54 коп., 3% річних в сумі 1 420,46 грн. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved