Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 25.08.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Кириченко Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просять, ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» 8500,00\~грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025\~року розподіл не проведений з причин, вказаних в лозі розподілу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 01.09.2025\~року справу було передано на розгляд судді Ференц Р.І. Предметом заяви є постановлення додаткового рішення по справі. 05.07.2025\~року засобами підсистеми «Електронний суд» від уповноваженого представника згідно довіреності Кириченко О.М. в Дрогобицькийй районний суд Львівської області суд надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» суму заборгованості за договором №2022439656_CARD від 15.01.2019 року в розмірі 47085,92 грн, з яких: 28 000,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу19 085,92 грн сума заборгованості за відсотками та судові витрати в розмірі 2422,00 грн. 20.08.2025 року по справі проголошено заочне рішення суду. Рішенням суду від 20.08.2025 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено, вирішено стягнути в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2022439656_CARD від 15.01.2019 року в розмірі 47085,92 грн, з яких: 28 000,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу19 085,92 грн сума заборгованості за відсотками. Стягнуто в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,00 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ. Позиція особи, яка подала заяву (позивача) 25.08.2025 року представник позивача адвоката Кириченко О.М. звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просять, ухвалити додаткове рішення та стягнути з з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» 8500,00\~грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Позиція віповідача. Відповідач не забезпечив самопредставництво, або при допомозі участі у справі свого представника, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи підтвердженнями, клопотань на адресу суду не надсилав, пояснень, заперечен на адресу суду не скеровував, причини не прибуття в суд не повідомив. Судові засідання про справі призначалися 10.09.2025\~року, 23.09.2025\~року, 29.09.2025\~року. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Окрім цього, при розгляду даної категорії проваджень, згідно вимог ч.4 ст.270\~ЦПК України неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Відповідно до ст.2\~Закону України\~"Про\~доступ до\~судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. У п.24 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004\~року). Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини"). Із наявних матеріалів справи вбачається, що учасники справи, які не забезпечили своєї явки в судові засідання, не повідомляли про їх намір взяти участь у судовому засіданні, не зазначили причин, які безпосередньо перешкоджають їх участі в судовому засіданні безпосередньо або через представників. У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Вирішуючи питання\~про розгляд\~справи у\~відсутність сторін\~по справі,\~суд враховує\~практику Європейського\~суду з\~прав людини\~стосовно критеріїв\~розумних строків,\~поведінку заявника,\~а також\~інших осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~інших учасників\~процесу (рішення\~у справах\~«Федіна проти\~України» від\~02.09.2010\~року,\~«Смірнова проти\~України» від\~08.11.2005\~року,\~«Матіка проти\~Румунії» від\~02.11.2006\~року,\~«Літоселітіс проти\~Греції» від\~05.02.2004\~року\~тощо),\~а також\~приймаючи до\~уваги рішення\~ЄСПЛ від\~03.04.2008\~року\~у справі\~«Пономарьов проти\~України» яким\~наголошено,\~що сторони\~в розумні\~інтервали часу\~мають вживати\~заходів,\~щоб дізнатись\~про стан\~відомого їм\~судового провадження,\~враховуючи принцип\~судочинства,\~зазначений в\~практиці Європейського\~Суду з\~прав людини,\~яким визнано\~пріоритет публічного\~інтересу над\~приватним,\~суд прийшов\~до висновку\~про розгляд\~справи на\~підставі наявних\~у справі\~даних і\~доказів.\~Окрім цього,\~як зазначив\~ЄСПЛ у\~справі "Каракуця\~проти України"\~(заява\~№18986/06;\~п.57)\~суд зазначив,\~що це\~є обов`язок\~зацікавленої сторони\~виявляти особливу\~уважність,\~дбаючи про\~свої інтереси,\~та вживати\~необхідних заходів\~для отримання\~інформації про\~рух своєї\~справи (Teuschler\~v.\~Germany,\~№47636/99;\~Sukhorubchenko\~v.\~Russia,\~№69315/01,\~§ 48;\~Gurzhyy\~v.\~Ukraine,\~№326/03. ) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019\~року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989\~року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи. З урахуванням викладеного учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. 05.07.2025\~року засобами підсистеми «Електронний суд» від уповноваженого представника згідно довіреності Кириченко О.М. в Дрогобицькийй районний суд Львівської області суд надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» суму заборгованості за договором №2022439656_CARD від 15.01.2019 року в розмірі 47085,92 грн, з яких: 28 000,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу19 085,92 грн сума заборгованості за відсотками та судові витрати в розмірі 2422,00 грн. 20.08.2025 року по справі Турківським районним судом Львівської області постановлено заочне рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено, вирішено стягнути в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2022439656_CARD від 15.01.2019 року в розмірі 47085,92 грн, з яких: 28 000,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу19 085,92 грн сума заборгованості за відсотками. Стягнуто в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,00 грн. 25.08.2025 року представник позивача адвоката Кириченко О.М. звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просять, ухвалити додаткове рішення та стягнути з з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» 8500,00\~грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст.131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Згідно з ч.3 ст.3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа, як передбачає ч.1 ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини першої ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч.4 ст.62 ЦПК України. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, містяться у частині першій статті 264 ЦПК України, що міститься у главі 9 розділу III цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено у випадках і за умов, передбачених ст.270 ЦПК України. Частиною 1 ст.270\~ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 ЦПК України . Згідно з ч.3 ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Судом при ухваленні додаткового рішення враховано, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення 0СПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992\~року). Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010\~року). Зміст ч.ч.1,2 ст.270\~ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України. Крім того, додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті. При цьому необхідно ураховувати, що виконання судових рішень є складовою частиною судового розгляду, а також важливим фактором, що забезпечує захист прав і законних інтересів громадян. Обов`язковість виконання судового рішення є одним із основних принципів цивільного судочинства. Приписами п.2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 02.04.2015\~р. №25 дозволено автоматизований розподіл заяви про ухвалення додаткового рішення у разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача). Цивільний процесуальний закон не забороняє визначеним при автоматичному розподілі суддям знайомитися з матеріалами справи, у тому числі з дослідженими при судовому розгляді доказами, прослуховувати записи технічної фіксації судового процесу, уточнювати певні питання в учасників справи, яких у разі необхідності суд може викликати в судове засідання (ч.4 ст 270 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000\~року № 13-рп/2000, від 30.09.2009\~року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009\~року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат включається: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: approved