Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У травні 2024 року заявник [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , 1979 року народження. Ще з дитинства син хворів, мав загальний недорозвиток мови з ускладненням психічного розвитку, розумову відсталість, встановлена інвалідність. На даний час стан здоров`я сина не покращується, а навпаки погіршується, напади стали частішими та сильнішими. На її утриманні також перебуває її мати, похилого віку. Оскільки їй складно доглядати за двома особами, то її донька [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , на її прохання вивезли [PERSON] за місцем свого проживання в м.Боярка. Внаслідок свого захворювання син не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати. Тому може бути визнаний недієздатним у судовому порядку. На даний час [PERSON] проживає разом з [PERSON] в м.Боярка постійно та перебуває повністю на його утриманні. За сімейними обставинами донька [PERSON] проживає в с.Оноківці Закарпатської області. Натомість [PERSON] повністю опікується [PERSON] . Інші родичі, які можуть взяти на себе обов`язки опікуна, відсутні. Просила суд: визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який проживає за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; призначити опікуном [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 113 травня 2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу. 07 березня 2025 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №542-ц/123-ц КНП КОР «ОПНМО». У судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явились. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] та представник заінтересованої особи [PERSON] подану заяву підтримали. Суду також пояснили, що мати [PERSON] не може доглядати за своїм сином, оскільки проживає в іншій місцевості та має на утриманні свою мати особу похилого віку [PERSON] . Рідна сестра [PERSON] [PERSON] також не має можливості доглядати за своїм братом, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина 2011 року народження, та проживає з ним в іншій місцевості, де винаймає помешкання. Щоб не створювати для неповнолітньої дитини труднощі забрати [PERSON] не може. Натоміть, чоловік доньки [PERSON] є повнолітнім, дієздатним, має власний бізнес на території Київської області, має квартиру в м.Києві. Також він має бажання та можливість доглядати за [PERSON] . Вони разом проживають в м.Боярка, де [PERSON] орендує помешкання. Переїхати до іншої області не може, бо його бізнес здійснюється саме на території області, а донька не може приїхати сюди, бо працює вже за місцем свого проживання, та орендована квартира в м.Боярка є замалою для проживання всіх: її, чоловіка, дитини та [PERSON] . Тому лише [PERSON] має бажання та можливість доглядати за [PERSON] , що також відповідає інтересам останнього. Просили суд задоволити заяву. У судове засідання представник опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) та стороннього догляду при виконавчому комітеті Боярської міської ради Київської області не з`явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просили суд розглянути справу за їх відсутності, направили до суду подання щодо призначення опікуна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.\~39\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. (ч. 1ст. 293 ЦПК України) Згідно із ст.\~293\~Цивільного процесуального\~кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (серія [NUMBER] , видане Дружбовський виконком Ямпільського району Сумської області). \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане Дружбовський виконком Ямпільського району Сумської області, та свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Київ. Інших близьких родичів судом не встановлено та заявником не повідомлено, в тому числі про батька [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , має інвалідність з дитинства, інвалід ІА групи, має обмеження життєдієздатності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, що підтверджено довідкою МСЕК №648458 від 19 вересня 2011 року та медичною документацією. З пояснень заявника вбачається, що [PERSON] на даний час постійно проживає з [PERSON] (чоловік її доньки), який весь час потребував та потребує постійного догляду і повністю залежить від допомоги останнього. Відповідно до ч. 3ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України\~визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Висновком судово-психіатричного експерта № 542-ц/123-ц від 05 лютого 2025 року, проведеного КНП КОР «ОПНМО» встановлено, що у [PERSON] під час обстеження виявлено: суттєве недорозвинення абстрактного мислення, пам`яті, мови, нестійкість уваги, низький рівень загальних та шкільних знань, обмеженість кругозору, примітивність суджень, низький рівень інтелекту, відсутність критики до свого стану та поведінки, що відповідає легкій розумовій відсталості у ступені вираженої дебільності (F-70.1 за MKX-10). Ступінь цих розладів такий, що позбавляє на його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, на даний час підекспертний за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та ними керувати. Таким чином, враховуючи пояснення представників, надані в судовому засіданні, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина України, недієздатним. Відповідно до ст.\~41\~ЦК України правовими\~наслідками визнання\~особи недієздатною,\~є зокрема над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину, правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи таку особу, покладає на суд обов`язок вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення піклувальника, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує, перш за все, найважливішу ціль\~не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання піклувальником своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно із ст.\~41\~ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1ст.\~41\~ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 59\~ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. За вимогами ч. 1ст.\~60\~ЦК України суд встановлює опіку та піклування над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, обмеження її цивільної дієздатності і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст.\~67\~ЦК України та Розділу 4Правил, опікун/піклувальник зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун/піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Суд, ухвалюючи рішення про не дієздатність фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Системно проаналізувавши зміст\~зазначених вище норм права, можливо дійти висновку, що\~призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном за поданням органу опіки та піклування. У судовому засідання представник заявника надав суду подання Опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) та стороннього догляду при виконавчому комітеті Боярської міської ради Київської області про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , 1979 року народження, громадянина України. При цьому саме подання, його оригінал, на час прийняття судового рішення так і не надійшло. Наявний QR-код на поданому суду поданні не зчитується через погану якість. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що дійсно [PERSON] проживає спільно з [PERSON] тривалий час, відсутні пояснення та докази піклування про особу, яка потребує сторонньої допомоги. Подані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб не підтверджують такі обставини. Інші докази суду не подані, не заявлені клопотання про їх витребування. Подання опікунської ради взагалі не вмотивоване. Враховуючи, що [PERSON] не є заявником у даній справі, а заявник [PERSON] просить призначити опікуном над її сином чоловіка її доньки, тобто звернулась до суду в інтересах [PERSON] , який є повнолітнім, дієздатним, тому вимога про призначення опікуна задоволенню не підлягає. Тобто сам [PERSON] у разі виявлення бажання бути призначеним опікуном зобов`язаний вчиняти дії на захист своїх інтересів, прав, а не покладатись на інших осіб без достатніх законодавчих підстав. Тому в даному випадку суд не вбачає потреби залучати до розгляду справи ще [PERSON] (рідну сестру недієздатного), перевіряти та витребовувати докази щодо можливості/неможливості призначення її опікуном, оскільки щодо даної вимоги заявник є не належним. Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 6ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, обмежено дієздатним визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає [PERSON] , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання особи обмежено дієздатним\~два роки.

Outcome: dismissed