Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2025 року позивач [PERSON] через звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] . Позов мотивовано тим, що з 23 липня 2021 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та протилежні погляди на життя. Зазначала, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного та спільного господарства не ведуть. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 22.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач - визнає. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за правилами статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані Судом встановлено, що сторони з 23 липня 2021 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що зроблено актовий запис №1066. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 55\~Сімейного кодексу\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною 2 статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Однак, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у статті 16 Конвенція Організації Об`єднаних Націй «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок» у частині 1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Мотивована оцінка і висновки суду З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони не бажають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Статтею 113\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved