Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить суд: стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором N8041487 від 30.06.2024 року в розмірі 31\~809,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 900,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12\~420,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 12\~489,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] уклали договір № 8041487. Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується споживачу через веб сайт або мобільний за стосунок CreditPlus. Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача у особистий кабінет/ мобільний за стосунок CreditPlus, в порядку передбаченому договором та/або Законом України « про електронну комерцію2, в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого кредитодавцем на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.ч. месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідного пороля входу до особистого кабінету/ мобільного застосунку CreditPlus. На умовах установлених договором, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержавти та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Кредитним договором встановлена сума кредиту 6900,00 грн, тип кредиту кредит, строк кредиту 360 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Сторони також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та й \~ \~ \~ \~ому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином відповідач здійснив дії,спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання ( отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 27 січня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено, Договір факторингу N27.01/25-Ф про відступлення права вимоги за Кредитними договорами, у тому числі за договором № 8041487. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором N8041487. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивач не може стягнути з неї комісію за обслуговування кредиту, оскільки останнім не надано доказів видачі їй кредиту та витребувати позивач вже не має можливості вказані докази, через пропущення ним строку. Позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі їй коштів. Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитом, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не можуть бути належними та допустимими доказами її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у скупності з іншими доказами. Проте в матеріалах справи виписка по картковому рахунку відсутня. Разом із тим, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Положення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, а нарахування процентів припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.68-75). У відповіді на відзив представник позивача вказує, що ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ "Пейтек" на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, що підтверджується листом ТОВ "Пейтек" відповідно до якого 30.06.2024 року було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 6 900,00 грн на картку № 5225-31хх-хххх-5800, порядковий номер -1823, перерахування коштів здійснювалось на рахунок, зазначений позичальником у п. 2.1 кредитного договору.Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів також не заслуговує на увагу. Вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на відсутність банківських виписок стосовно видачі кредиту. При цьому відповідач має вільний доступ до своїх банківських рахунків і має безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку , якою він користується не надходили. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Посилання відповідача на постанову НБУ, в тому числі на Положення про організацію бухгалтерського обліку в Банках України є недоречним, оскільки положення стосуються банків, а не небанківських фінансових установ. Відповідно не заслуговує на увагу посилання відповідача на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки. Нарахування відсотків здійснювалось відповідно до умов укладеного договору в межах строку кредитування. Крім того, кредитором нараховано штраф за неналежне виконання умов договору, відповідно до п.6.4 договору. Відповідач не надала жодного доказу на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів часткового виконання нею зобов`язань, тощо. Отже сумніви у правильності розрахунку позивача відсутні. Відповідачем було укладено договір за власним бажанням, добровільно, без будь -якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладення договору відповідач усвідомлювала всі ризики, пов`язані з укладенням цього договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитним коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Комісія за надання кредиту була відображена в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії " за надання кредиту" до загальних витрат за кредитним договором ( а.с.78-81). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] уклали договір № 8041487. 27 січня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №8041487 від 30.06.2024 року. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Факторинг Партнерс», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому зобов`язання. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість одвосторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Згідно з частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з\~ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором N8041487 від 30.06.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31\~809,00 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6\~900,00 грн. Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12 420,00 грн. Заборгованість за пенею та/або штрафами 12\~489,00 грн. 27 січня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №8041487 від 30.06.2024 року. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «Факторинг Партнерс» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Факторинг Партнерс», ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №8041487 від 27 січня 2025 року загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором N8041487 від 27 січня 2025 р., становить 31\~809,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6\~900,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12\~420,00 грн.,залишок заборгованості по штрафам 12\~489,00 грн. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.\~525,\~526,\~546 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції чинній на день виникнення правовідносии) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору. укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У зв`язку з невиконання відповідачем вимог договору, у останнього утворилась заборгованість за Кредитним договором N8041487 від 30.06.2024 року в розмірі 31\~809,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 900,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12\~420,00 грн, залишок заборгованості по штрафам 12\~489,00 грн. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, та повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. При вирішення питання щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 781 від 01.02.2024; витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 ( а.с.51-55). У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн, на переконання суду, не є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі викладеного, суд, з урахуванням заяви відповідача про зменшення таких витрат, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved