Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник позивача від імені [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Також позивач просить стягнути понесені судові витрати. Вказані позовні вимоги аргументував тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2018 в справі 278/795/18 за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 площею 0,075 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських приміщень і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення було здійснено державну реєстрацію права власності на вказане майно. З моменту отримання у власність вказаного майна та до дня подання позову до суду між сторонами тривають конфліктні ситуації та спори щодо умов користування майном, тому виникла потреба у виділі в натурі часток вказаного майна. Крім того позивач просить усунути перешкоди у користуванні майном, оскільки відповідач не допускає на територію вказаного майна позивача. Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 124). 14.08.2024 від представника відповідача адвоката Білоуса Р.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 133-137). Підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 145-147). У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги у повному обсязі, додатково вказали, що відповіді на відзив не подавали. Представник відповідача вказав, що заперечують щодо позовних вимог; вважають, що позов подано передчасно; не повне коло учасників справи - належних відповідачів, а також що доводи сторони позивача щодо собаки не доведені жодними доказами. Щодо проведеної експертизи, то вона проведена у відсутності відповідача, до будинку експерт не заходив, також всі варіанти поділу передбачають втручання у несучі конструкції (а.с. 133-137). Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2018 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, а саме: - на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] ; - на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 площею 0,075 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських приміщень і споруд, що адресою [ADDRESS] ; - на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1810700000:01:001:0563 площею 0,0088 га з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва, що адресою [ADDRESS] (а.с. 12-14). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158110026 від 01.03.2019 встановлено, що право власності за [PERSON] на 1/4 частку даного будинку зареєстровано за номером запису про право власності: 30515791, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1776832618220 (а.с. 15). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158114356 від 01.03.2019 встановлено, що право власності за [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 зареєстровано за номером запису про право власності: 30516346, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1776862818220 (а.с. 16). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.08.2024, власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] розмір частки 1/4, [PERSON] 1/2 та [PERSON] 1/2 (а.с. 138-139). Із висновку експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №769/05-2024 від 28.05.2024 встановлено, що виділ [PERSON] 1/4 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вбачається технічно можливим, за умови відступу від ідеальної частки [PERSON] (а.с. 22-84). Дійсною (ринковою) вартістю частки розміром 1/4 житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , без врахування земельного компоненту, станом на дату проведення дослідження є 722100,00 грн (а.с. 82). Із технічного паспорту станом на 03.02.2010 на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок має загальну площу 492,4 кв.м, із яких 152,6 кв.м житлова та 339,8 кв.м допоміжна. Житловий будинок складається з двох відокремлених частин: 1 - загальною площею 255,2 кв.м; 2 - загальною площею 237,2 кв.м (а.с.18-21). Щодо належних відповідачів, то суд звертає увагу відповідача, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2018 за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , зокрема на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 площею 0,075 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських приміщень і споруд, що адресою [ADDRESS] (а.с. 12-14). Також із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власниками даного майна є [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/2 частки та [PERSON] - 1/2 частки, яка померла (а.с. 138). Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Статтею 355 ЦК України, встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наведеною нормою матеріального права визначено право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Отже, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Із позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що зі сторони відповідача чиняться перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном, проте як вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у своїх поясненнях жодним чином не доведено наявність дій порушення права власника на користування своїм майном. Тому суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності із його боку будь-яких дій, які б дали підстави зробити висновок про наявність перешкод у користуванні майном. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За інформаційною довідкою від 08.08.2024 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] є співвласником даного будинку (а.с. 138-139). Як вбачається з рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2018, позивачка по даній справі не могла оформити спадкових прав на дане майно, оскільки не надано відповідних правовстановлюючих документів [PERSON] . Положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відтак, дослідивши усі наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про можливість здійснення виділу частки [PERSON] із домоволодіння у житловому будинку [ADDRESS] за варіантом № 2 на загальну площу 135,20 м2 та 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 відповідно до додатку №7 висновку експерта. Виділ проводиться із незначним відступом від часток. Позивачу виділяється на 12,1 кв.м більше, що передбачає стягнення з позивача на користь відповідача коштів за відступ від належної їй частки у сумі 53471,00 грн. Виділ із домоволодіння в натурі припинить для [PERSON] право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні часткою нерухомого майна, суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки позивачем та його представником не доведено жодними допустимими доказами наявності зі сторони відповідача будь-яких дій, які б свідчили про наявність такої небезпеки.

Outcome: partial