Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики. Посилається в позові на те, що 19 жовтня 2021 року відповідач уклала з ТОВ «ІНФІНАНС» кредитний договір №0673288162. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати ТОВ «ІНФІНАНС» суму фінансування, а ТОВ «ІНФІНАНС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60 729,33 грн., з яких: - 7 319,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 53 410,33 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. У зв`язку з викладеним Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути заборгованість у розмірі 60 729,33 грн. та витрати по сплаті судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 25.07.2025 року через «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Роскошинської О.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає наступне. Відповідач з твердженнями, викладеними в позовній заяв категорично не погоджується, вважаючи їх безпідставними та такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права. Так, представник відповідача зазначає про несправедливості умов кредитного договору та істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача; Порушення Позивачем процедури оформлення Договору кредитування, у зв`язку з викладеним у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в останнє судове засідання не з`явилися, подали до суду відзив у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. 19.10.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «Інфінанс» із заявкою-анкетою № 3861844 на отримання кредиту, в якій вказала бажану суму кредиту - 7319 грн. та надала реквізити банківської платіжної карти [NUMBER] . У матеріалах справи міститься пропозиція укласти договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0673288162 згідно з заявкою-анкетою № 3861844 від 19.10.2021 та акцепт оферти від 19.10.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0673288162 згідно з заявкою-анкетою № 3861844 від 28.12.2021, за умовами яких розмір кредиту складає 7319,00 грн.; строк користування кредитом - 30 днів; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна номінальна відсоткова ставка 638,75 %, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому виражені становить 11 161,48 грн.; реальна річна процента ставка за кредитом становить 1277,50 %. У матеріалах справи міститься квитанція № 115125845 від 19.10.2021 на суму 7319,00 грн., з призначенням платежу «зарахування 7319 грн. на картку [NUMBER] , одержувач - ТОВ «Інфінанс». 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Також 24 листопада 2022 року ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписали Акт прийому-передачі реєстрів боржників до вищевказаного договору. Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 вказано заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0673288162, в загальному розмірі 60 729,33 грн., з яких: 7 319 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 53 410,33 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/19199/21). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої та сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно був укладений договір про надання кредитних коштів. Факт отримання грошових коштів за кредитним договором відповідачкою не заперечуються, не оспорюється розмір тіла кредиту. Однак з урахуванням того, що тіло кредиту складає 7 319,00 грн., а позовні вимоги позивача, щодо сплати незаконно нарахованих відсотків у розмірі 53 410,33 грн. які також є неспівмірними сумі тіла кредиту, порушують принципи добросовісності та співмірності. Проте, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність нарахованих відсотків за кредитом у заявленому розмірі. При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім цього Суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 53 410,33 грн. значно перевищує суму кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 7319,00 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту. На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Відтак суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 291,94 грн. (14 638 *1211,20/60 729,33 = 291,94 грн.) Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial