Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 08.04.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів на її користь в загальному розмірі 30021,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі судового наказу від 21.01.2020 по справі № 946/151/20 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти щомісячно в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти не регулярно, допускаючи заборгованість згідно листа Ізмаїльського відділу ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області від 01.04.025, в результаті чого склалася заборгованість в розмірі 8459,80 грн. З рахуванням прострочення сплати аліментів сума пені становить 21561, 15 грн. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 29.09.2025 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності. В судове засідання відповідач не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви представника від 03.06.2025 просять розглянути справу за їх відсутності з урахуванням відзиву на позов. Згідно відзиву від 08.06.2025, з позовом в частині стягнення заборгованості по аліментам не згоден з тих підстав, що аліменти стягуються у порядку примусового виконання на підставі судового рішення, повторне стягнення заборгованості в судовому порядку недопустиме. Згоден із вимогами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів частково в розмірі 100% заборгованості у сумі 8459,90 грн. Фактичні обставини справи, встановлені судом Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 857. Судовим наказом Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 21.01.2020 № 946/151/20 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти щомісячно в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Ізмаїльського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 20.02.2024\~у справі\~№ 946/5243/23 з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 8928,03 грн та\~пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.06.2023 в розмірі 4640,86 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця по ВП № 61297859 від 01.04.2025, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.04.2025 становить 8459,90 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця по ВП № 61297859 від 09.06.2025, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 09.06.2025 відсутня. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку пеня за прострочення сплати аліментів за період 01.07.2023 по 31.03.2025 складає 21561,15 грн. Позиція суду Відповідно до статті 129 Конституції України\~суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно з частинами другою, третьою\~статті 2 ЦПК України,\~суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.\~ Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 263\~ЦПК України\~передбачено,\~що судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо вимог про стягнення заборгованості по аліментам Сімейним кодексом України\~визначено право та способи захисту у спорах про стягнення аліментів, а також у спорах про стягнення заборгованості з аліментів. Відповідно до частини\~третьої\~статті\~181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже є два способи виконання обов`язку батьків, які проживають окремо, в утриманні дитини: за домовленістю (добровільно) або за рішенням суду. Відповідно до частин першої, третьої статті\~194 СК України\~(в чинній на час звернення з цим позовом редакції), аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з частиною\~першою\~статті\~187 СК України,\~один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванн, за заявою платника, поданою відповідно до статті\~187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 761/43598/21. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що заборгованість по аліментам утворилась під час примусового виконання судового наказу, підстави для ухвалення рішення суду про стягнення цієї заборгованості відсутні. Щодо вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачкою надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2023 по 31.03.2025 у сумі 21561,15 грн. Відповідач заперечував проти стягнення з нього пені в розмірі, що перевищує загальний розмір заборгованості станом на 01.04.2025, контррозрахунку пені не надав. Крім того, заявою від 10.06.2025 просив врахувати розрахунок заборгованості від 09.06.2025, згідно якого заборгованість по аліментам відсутня. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18). При застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1\~статті 196 СК України\~якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Таким чином, потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (Постанова ВС № 711/679/21 від 19.01.2022). Суд погоджується із наданим позивачкою розрахунком пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2023 по 31.03.2025, згідно якого загальний розмір пені становить 21561,15 грн, який відповідачем не спростований. Разом із цим, з огляду на те, що відповідно до розрахунку державного виконавця від 01.04.2025 сукупний розмір заборгованості станом на 01.04.2025 становить 8459,90 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума пені за прострочення сплати аліментів за період 01.07.2023 по 31.03.2025 у розмірі 8459,90 грн. Суд не приймає доводи відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів згідно розрахунку по ВП № 61297859 від 09.06.2025, оскільки відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі лише у травні 2025, що не спростовує наявність у відповідача заборгованості у заявлений в позові період. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 339,14 (8459,90х100/30021,00=28х1211,20/100) грн.

Outcome: partial