Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), а саме: земельну частку у розмірі 1,5523% від земельної ділянки загальною площею 84,64 га, кадастровий номер 6520685900:03:018:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що складає 1,3138 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021399, виданого 23.02.2005 року на ім`я [PERSON] , земельну частку у розмірі 0,6061% від земельної ділянки загальною площею 78,13 га, кадастровий номером 6520685900:03:002:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що складає 0,4735 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №250429, виданого 21.08.2006 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні оригінал правовстановлюючого документу на спірне майно у вигляді земельних ділянок. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] померла громадянка України [PERSON] ( [INFO] ), про що Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2023 року. Позивачка є донькою померлої, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040282516 від 27.06.2023 та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.06.2023. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] . На підставі поданої Позивачем заяви було заведено спадкову справу з номером у спадковому реєстрі: 72382929, номер у нотаріуса: 19/2024, дата заведення: 01.05.2024. Однак, постановою приватного нотаріуса Дяченко О.О. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 04.03.2025 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у спільній власності на земельні ділянки кадастровий номер 6520685900:03:018:0001 та кадастровий номер 6520685900:03:002:0001, які належали померлій, з підстав відсутності правовстановлюючого документа та не визначення частки померлої в майні, та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Інших осіб, які мають право на спадкування за законом або за заповітом після смерті [PERSON] та заявили б про свої спадкові права згідно чинного законодавства, немає. Дана обставина підтверджується довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. №27/02-14 від 04.03.2025. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого нерухомого майна, входить: частка у розмірі 1,5523% від земельної ділянки загальною площею 84,64 га, кадастровий номер 6520685900:03:018:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021399, виданого 23.02.2005 року на ім`я [PERSON] . Частка у розмірі 0,6061% від земельної ділянки загальною площею 78,13 га, кадастровий номером 6520685900:03:002:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №250429, виданого 21.08.2006 року на ім`я [PERSON] . Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021399 від 23.02.2005, земельна ділянка кадастровий номер 6520685900:03:018:0001 належить 65-ти особам на праві спільної часткової власності, де розмір частки власності визначений у відсотках від загальної площі земельної ділянки. Відповідно до Списку співвласників земельної ділянки, який є додатком до Державного акту серії ХС №021399 від 23.02.2005, під номером 5 значиться прізвище померлої - [PERSON] , частка якої у спільній власності на земельну ділянку кадастровий номер 6520685900:03:018:0001 складає 1,5523%. Отже, так як загальна площа земельної ділянки кадастровий №6520685900:03:018:0001 складає 84,64 га, а частка власності від неї складає 1,5523%, то відповідно частка [PERSON] у спільній власності на дану земельну ділянку дорівнює 1,3138 га (1,5523/100 х84,64). В свою чергу, як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №250429 від 21.08.2006, земельна ділянка кадастровий номер 6520685900:03:002:0001 належить 165-ти особам на праві спільної часткової власності, де розмір частки власності визначений у відсотках від загальної площі земельної ділянки. Відповідно до Списку співвласників земельної ділянки, який є додатком до Державного акту серії ЯА №250429 від 21.08.2006, під номером 5 значиться прізвище померлої - [PERSON] , частка якої у спільній власності на земельну ділянку кадастровий номер 6520685900:03:002:0001 складає 0,6061%. Отже, так як загальна площа земельної ділянки кадастровий №6520685900:03:002:0001 складає 78,13 га, а частка власності від неї складає 0,6061%, то відповідно частка [PERSON] у спільній власності на дану земельну ділянку дорівнює 0,4735 га (0,6061/100 х78,13). Таким чином, померлою [PERSON] у встановленому законом порядку було набуто право власності на частки у спільній власності на земельні ділянки кадастровий номер 6520685900:03:018:0001 та кадастровий номер 6520685900:03:002:0001, про що титульному власнику видано відповідні державні акти на право власності на землю. Як наслідок, Позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно, оскільки вказані вище земельні ділянки належали померлій на праві спільної часткової власності, тобто включають в себе декілька земельних ділянок, об`єднаних в один державний акт, а цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. Позивач на даний час вживає заходи, щодо оформлення своїх спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнього. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачкою в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved