Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що відповідач є її батьком. [INFO] вона досягла повноліття. До цього часу на підставі судового рішення відповідач сплачував аліменти на її утримання у розмірі частки від його доходу щомісячно. Іншої підтримки вона від нього не отримувала. На даний\~час вона\~проживає в\~Німеччині та\~навчається в\~підготовчому коледжі\~Міжнародного навчального\~центру Гейдельберзського\~університету, у зв`язку з чим не має змоги працювати та отримувати дохід і потребує матеріальної допомоги від батька. Вона несе витрати на орендну плату за проживання в кімнаті та комунальні послуги щомісяця відповідно до договору оренди у розмірі 323 євро, оплата за один семестр навчання складає 151,05 євро, також вона несе витрати по оплаті телефонного зв`язку й інтернету, по організації навчання (купівлі книжок, канцелярського приладдя, ксерокопіювання різного матеріалу та інше, харчування, одяг, предмети гігієни). \~ \~ \~ \~Натомість відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу, працює на посаді начальника юридичного відділу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та отримує дохід. На підставі наведеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Також просила стягнути з відповідача витрати, понесені на переклад документів та їх нотаріальне посвідчення у загальному розмірі 17\~850 грн. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначив, що у довідці від 03.12.2024, наданій позивачем на підтвердження її навчання, відсутні конкретні строки закінчення навчання, вказано лише, що позивач 31.01.2025 складає іспит та отримує свідоцтво, а отже навчання після 31.01.2025 закінчується. Вважає, що позивачем не надано доказів її зарахування до студентів Гейдельберзького університету та продовження навчання, адже на момент звернення до суду вона не продовжує навчання, а є лише іноземним абітурієнтом. Крім того зазначає, що посилаючись на необхідність сплати орендної плати та комунальних послуг у розмірі 323 євро на місяць й вартості навчання в розмірі 151,05 євро щомісячно, позивачем не надано доказів оплати таких послуг, а сама по собі наявність договору оренди та довідки про навчання не підтверджує несення позивачем таких витрат. Також відповідач посилається на наявність сумнівів щодо сплати позивачем послуг з навчання та оренди, оскільки відповідно до посвідки на проживання від 29.04.2022 позивач перебуває на території Німеччини на підставі §24 Закону про перебування, відповідно до якого всі витрати, пов`язані з проживанням, харчуванням, побутом, навчанням оплачує держава. Також відповідач посилався на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки він має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка має захворювання: хронічний аденоїдіт, гіпертрофія аденоїдів ІІІ ст., хронічний тонзиліт, лікування яких потребує значних матеріальних витрат. Також він у добровільному порядку за домовленістю з матір`ю [PERSON] [PERSON] сплачував аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 4\~000 5\~000 грн на місяць, а за можливості більше, також оплачував додаткові витрати на дитину, які пов`язані зі станом її здоров`я. У період коли [PERSON] знаходилась на території України він додатково придбавав предмети особистої гігієни, одяг, іграшки для неї. Оскільки [PERSON] з разом з матір`ю на даний час через військову агресію рф проти України знаходиться за кордоном, він аліменти на утримання дитини та додаткові витрати сплачує через матір [PERSON] [PERSON] . Зазначає, що оскільки матір [PERSON] на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до [INFO] , більша частина матеріального забезпечення покладена на нього. Також зазначає, що у квітні 2024 року йому встановлено діагноз цукровий діабет, 2 типу, середньої тяжкості у стадії декомпенсації. Крім того він має низку захворювань, а саме: початкова ускладнена катаракта, гіпертонічно-діабетична ангіопатія сітківки, пресбіопія, енцефалопатія 1 ст. змішаного генезу: діабетична, дисциркуляторна, атеросклеротична, цефалгічний синдром, субкомпенсація, діабетична полінейропатія, атеросклероз артерій нижніх кінцівок, діабетична мікро-макроангіопатія, стеноз стегново-підколінного сегменту справа. ХАН 0 ст., гіпетронічна хвороба ІІ ст., ступ АГ 3, ризик високий. Гіпертензивне серце, кризовий перебіг. МАРС додаткова хорда лівого шлуночка. СН І зі збереженою ФВ 68%. Гіперуратемія. Дифузний вузловий нетоксичний зоб І ст. З квітня 2024 року він постійно проходить комплексні обстеження, здає лабораторні аналізи крові, купує ліки. Також на даний час він потребує стаціонарного лікування. Також окрім витрат на утримання неповнолітньої дитини та обов`язкових витрат для підтримання власного стану здоров`я на належному рівні, він також несе витрати на забезпечення власного життя: їжу, комунальні послуги, одяг, проїзд на роботу. Станом на 01.02.2025 він має заборгованість зі сплати УБПТ у розмірі 6\~538,82 грн. За січень 2025 року він отримав заробітну плату у розмірі 22\~404, 13 грн, при цьому його заробітна плата залежить від двох премій у розмірі 50% та 80%, нарахування яких залежить виключно від ініціативи його начальника. Він також не має великої кількості нерухомого майна, за останні роки ним не здійснювалось придбання нерухомого або рухомого майна на суму, яка перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а єдиним джерелом його доходу є заробітна плата. У відповіді на відзив позивач виклала свої арґументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, посилалася на те, що відповідачем не надано доказів несення ним витрат на утримання своєї неповнолітньої доньки. Вважає надані копії чеків на харчування та інші витрати неналежними доказами, оскільки в них не зазначено про те, хто здійснював ці витрати і для кого. Зазначає, що копії консультативних висновків, результатів лабораторних досліджень, довідок, виписок, консультацій педіатра стосовно [PERSON] , які додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, свідчать лише про хвороби, які у неї були. Деякі з них на іноземній мові і без перекладу, а тому є незрозумілими. Більш того, копії цих документів датовані 2019-2023 роками, тому можливо на теперішній час [PERSON] не має ніяких захворювань, оскільки минуло вже майже два роки від дати останніх обстежень і п`ять років від дати перших обстежень. Крім того зазначає, що копії цих документів є неналежними доказами на утримання [PERSON] , оскільки не свідчать про те, що відповідач несе регулярні щомісячні витрати на її лікування та утримання. Указує, що відповідачем не надано довідку про заробітну плату, яку він отримав за грудень 2024 року або за останній рік чи шість місяців, а надає лише довідку про заробітну плату за січень 2025 року. \~ \~ \~ \~Щодо доводів відповідача стосовно його заробітної плати зазначає, що він не надав довідки про заробітну плату, яку він отримав у грудні 2024 року (на момент пред`явлення позову). Вважає, що щоб приховати реальні доходи він до цього часу не подав декларацію за 2024 рік. \~ \~ \~ \~Проте, з декларації відповідача за 2023 рік слідує, що його заробітна плата за рік склала 351\~345 грн, що в середньому за місяць складає 29\~278,75 грн, що свідчить, на її думку, про отримання ним заробітної плати вище середнього розміру та спроможність сплачувати аліменти на позивача. \~ \~ \~ \~Крім того, як слідує з декларації відповідача за 2023 рік, йому на праві власності належать: кімната в комунальній квартирі у м. Одесі, автомобіль Камаз, модель 5320, 1989 року випуску, причіп марки МАЗ модель 8926, 1986 року випуску, та земельна ділянка, яка, як їй відомо, є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та її розмір складає 8,7 га, її вартість станом на 2000 рік складала 259\~246 грн. Також відповідач отримує регулярний дохід від надання майна в оренду у розмірі 12\~423 грн. Вважає, що відповідач є матеріально забезпеченим, має на праві власності нерухоме та рухоме майно, регулярний дохід від надання майна в оренду, високу заробітну плату, що свідчить про наявність у нього можливості сплачувати аліменти на її користь. Щодо тверджень відповідача про те, що вона не є студенткою, а є лише абітурієнтом, а відтак не продовжує навчання, вважає їх безпідставними, оскільки з довідки Гейдельберзького університету від 28.02.2025 слідує, що з 15.04.2024 вона є студенткою та продовжує навчання і є студенткою третього семестру, який закінчується 25.07.2025. У вказаній довідці також зазначено, що оплата за перший та другий семестри складають по 151,05 євро за кожен семестр, оплата за третій семестр складає 161,10 євро. Банківськими виписками підтверджується, що 30.04.2024, 15.07.2024 та 30.01.2025 нею було здійснено оплату за навчання. Витрати на оренду житла підтверджуються банківськими виписками від 05.09.2024 за вересень, від 11.10.2024 за жовтень, від 05.11.2024 за листопада, від 02.12.2024 за грудень, від 30.01.2025 за лютий. За березень 2025 року за оренду житла вона оплату не здійснила, оскільки не має коштів. Крім того вважає безпідставними доводи відповідача про те, що всі витрати на її проживання, харчування, побут та навчання оплачує країна її перебування, оскільки вона не отримує ніяких грошових коштів від Німеччини, вона не має права на соціальні виплати іноземним громадянам, які живуть відповідно до параграфа 24, оскільки вона зарахована на навчання до Гейдельберзького університету і має право лише на пільги, передбачені в розділі 27 Кодексу соціального забезпечення, тобто на стипендію, яка також виплачується не всім. Указує, що її матір також проживає в Німеччині, і весь час вона їй допомагала й здійснювала всі оплати за оренду житла, навчання та інші, але на теперішній час вона безробітна та не має можливості їй допомагати. Крім того, на утриманні її матері також є неповнолітня дитина. Крім того, позивач зазначає, що вона вимушена здійснювати дороговартісне лікування зубів, загальна вартість лікування складає 1\~702,00 євро. Через скрутне матеріальне становище був укладений договір про розстрочку платежу від 15.11.2024, відповідно до якого виникло зобов`язання сплачувати щомісячно платежі у розмірі 77,29 євро, починаючи з 01.12.2024 по 01.10.2026. У письмових пояснення відповідач посилався на несення ним щомісячно витрат, зазначив, що його хвороба вимагає правильного та регулярного харчування, вартість якого на місяць в середньому складає 13\~500 грн. Також витрати на проїзд з дому на роботу та у зворотньому напрямку щомісячно складають 1\~500 грн. Вартість ліків на місяць, за умови, що він не перебуває на стаціонарі, становить приблизно 5\~000 грн. 14.02.2025 він провів лікування двох зубів, за яке сплатив 3\~600 грн, а 01.03.2025 здійснив лікування одного зуба на суму 1\~385 грн та потребує лікування ще двох зубів орієнтовною вартістю 1\~100 грн за кожен. Крім того, сплата комунальних послуг за квартиру на місяць складає в середньому 2\~500 грн. Також у добровільному порядку за домовленістю з матір`ю [PERSON] [PERSON] він сплачує грошові кошти на утримання спільної дитини, а також ним були куплені речі для дитини на суму 6\~989 грн. Окрім того указує, що [PERSON] потребує лікування і на даний час. Зазначає, що загальна сума його витрат на місяць складає 29\~500 грн. Щодо доказів, наданих позивачкою указує, що довідка з Центру зайнятості від 05.09.2024 підтверджує відмову у нарахуванні соціальних виплат саме станом на 05.09.2024, проте позивачка на той час була неповнолітньою. Довідка з університету надана без перекладу, а отже встановити період початку навчання та закінчення неможливо. З пояснень позивача слідує, що довідка видана строком до закінчення наступного семестру 25.07.2025, проте не вказаний загальний період навчання. Щодо витрат на лікування зубів зазначає, що з документів, наданих позивачкою вбачається, що вона має право на ортодонтичне лікування без будь-яких доплат, проте погодилась отримати приватні послуги лікування, крім того, зазначені витрати не відносяться до аліментів, а є додатковими витратами на дитину, що не є предметом спору у даній справі. Щодо наданих виписок по рахункам указує, що усі виписки, надані позивачем, є виписками з рахунків її матері, з яких слідує, що матір`ю позивачки сплачується оренда за приміщення, проте, з виписки також вбачається зарахування коштів від Сервісного центру Федерального агентства з працевлаштування у розмірі 1\~971,41 євро, що, на його думку, свідчить про приховання від суду інформації про отримання коштів за державними програмами в іноземній державі. Крім того указує, що позивачем не надано інформації про власні рахунки. Вважає твердження позивача про відсутність у неї коштів на забезпечення таким, що не відповідає дійсності, оскільки нею надано докази вже сплачених послуг. Щодо посилання позивачки на наявне у його власності майно указує, що наявність у його власності кімнати у комунальній квартирі не свідчить про його матеріальне забезпечення, оскільки розмір кімнати складає 16,4 кв.м., автомобіль Камаз був відчужений ним у 2024 році за 10\~000 грн, а причіп МАЗ модель 8926, 1986 року випуску перебуває у стані, що потребує значних фінансових вкладень для нормального функціонування, оскільки така техніка давно вийшла з експлуатації. За надання земельної ділянки в оренду він отримує 16\~349 грн на рік, що з урахуванням податків приблизно складає по 1\~000 грн на місяць. Представник позивача адвокат Глух Н. А. у судовому засіданні просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.2007, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З посвідки\~на проживання\~YZCW1FNTR\~від 29.04.2022,\~виданої місто Херренберг на ім`я [PERSON] , [INFO] , слідує, що остання проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання (згідно § 24, розд. 2 Федерального закону про реєстраційний облік) [PERSON] , [INFO] , з 02.05.2024 зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору оренди, укладеного між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] , [INFO] (орендар), остання прийняла в оренду 1 кімнату за адресою Меріанштрассе 3. Згідно з п. 1 § 5 договору оренди орендна плата разом із авансовим платежем за комунальні послуги у загальному розмірі становить 323,00 євро на місяць. З довідки Міжнародного навчального центру Гейдельберзького університету від 03.12.2024 слідує, що [PERSON] , [INFO] , відвідує з 16.04.2024 підготовчий коледж Міжнародного навчального центру Гейдельберзького університету. Зараз вона знаходиться на другому семестрі навчання за профільним курсом «G» (підготовка до вивчення германської філології, гуманітарних, мистецьких та споріднених дисциплін). Підготовчий коледж готує на спеціальних курсах студентів, чиї документи про право на вступ до університету повністю відповідають вимогам німецької системи освіти, до складання іспиту для визначення придатності іноземних абітурієнтів до навчання у вузах Німеччини, так званого кваліфікаційного іспиту. Як правило кваліфікаційний іспит складають після закінчення двох семестрів. Успішне складання іспиту є обов`язковою умовою для вступу на профільне навчання до університету. [PERSON] , як очікується, складе кваліфікаційний іспит 31 січня 2025 року (дата усного іспиту та видачі свідоцтва). [PERSON] зарахована до Гейдельберзького університету для навчання у підготовчому коледжі. Усі студенти, які навчаються в Гейдельберзькому університеті, повинні сплачувати плату за навчання, яка зараз становить 151,05 євро за семестр. Відповідно до довідки Міжнародного навчального центру Гейдельберзького університету від 28.02.2025, [PERSON] , [INFO] , є з 15.04.2024 студенткою підготовчого коледжу Міжнародного навчального центру Гейдельберзького університету. Підготовчий коледж готує на спеціальних курсах студентів, чиї документи про право на вступ до університету повністю відповідають вимогам німецької системи освіти, до складання іспиту для визначення придатності іноземних абітурієнтів до навчання у вузах Німеччини, так званого кваліфікаційного іспиту. Як правило кваліфікаційний іспит складають після закінчення двох семестрів. Успішне складання іспиту є обов`язковою умовою для вступу на профільне навчання до університету. [PERSON] у прийдешньому літньому семестрі 2025 року буде проходити третій семестр навчання у підготовчому коледжі, оскільки їй це потрібно через зміну курсу. Навчальний курс літнього семестра закінчується 25.07.2025. [PERSON] зарахована до Гейдельберзького університету для навчання у підготовчому коледжі. Усі студенти, які навчаються в Гейдельберзькому університеті, повинні сплачувати плату за навчання. У літньому семестрі 2024 року та у зимовому семестрі 2024/25 років ця сума становила 151,05 євро за семестр. У прийдешньому літньому семестрі 2025 року ця сума буде становити 161,10 євро. Відповідно до довідки про зарахування, а також довідки згідно з § 9 Федерального Закону про сприяння освіті, [PERSON] 22.04.2024 вперше зарахована до ВНЗ в Німеччині, Гейдельберзького університету за навчальним напрямком «правознавство». [PERSON] зарахована до Гейдельберзького університету у зимовому семестрі навчального року 2025/26 як повноправна студентка і не перебуває в академічній відпустці. Тривалість семестру: 01.10.2025 - 31.03.2026. Нормативний термін навчання за напрямком «правознавство» зі складанням державного іспиту становить 10 семестрів і, отже, триває до зимового семестру навчального року 2029/30 включно. З повідомлення Центру зайнятості м. Гейдельберг від 05.09.2024 слідує, що [PERSON] відмовлено у наданні допомоги для забезпечення засобів для існування відповідно до Другої книги Соціального кодексу (SGB II) від 24.07.2024. Зазначено, що вона не має права на отримання цієї допомоги, оскільки до 30.09.2024 зарахована до Гейдельберзького університету, навчання в якому відповідно до Федерального закону про підтримку освіти або §§ 61, абз. 2, 62, абз. 3, 123, п. 2 та 124, п. 2 Третьої книги Соціального кодексу в принципі підлягає фінансуванню. Особи, що отримують освіту та студенти, за винятком виплат за § 27 Другої книги Соціального кодексу, не мають права на отримання допомоги для забезпечення засобів для існування. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23.11.2019. Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік відповідач [PERSON] працює в Приморській районній адміністрації Одеської міської ради на посаді начальника юридичного відділу. Заробітна плата за звітний період становить 351\~345 грн. Дохід від надання майна в оренду 12\~423 грн. Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, заробітна плата [PERSON] за звітний період становить 495\~860 грн. Дохід від надання майна в оренду 16 349 грн, безповоротна фінансова допомога 1\~500 грн, дохід від відчуження рухомого майна 10\~000 грн. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Оскільки позивач продовжує навчання, вона обмежена у можливості самостійно забезпечувати себе та потребує матеріальної допомоги також з боку батька. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки. При визначенні\~розміру аліментів,\~що підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~повнолітню доньку\~суд ураховуєтакож обов`язок відповідача по утриманню його малолітньої доньки [PERSON] , 2019 року народження, а також наявність у нього ряду захворювань. При цьому,\~оскільки відповідач\~є працездатним, має задовільний\~стан здоров`я,\~офіційно працевлаштований\~та отримує\~заробітну плату,\~яка має\~динаміку зростання,\~що підтверджується\~деклараціями за\~2023\~та 2024\~роки,\~суд дійшов\~висновку,\~що він\~може надавати\~матеріальну допомогу\~на утримання\~своєї повнолітньої\~доньки,\~яка продовжує\~навчання та\~потребує у\~зв`язку\~з цим\~матеріальної допомоги,\~у розмірі1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20.12.2024 та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Такий розмір є справедливим та достатнім, ураховуючи обов`язок по утриманню доньки також з боку матері. При цьому, позивачем не доведено можливості сплати відповідачем аліментів у заявленому нею розмірі, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів, що вона продовжує навчання, та є лише іноземним абітурієнтом, спростовуються матеріалами справи, якими підтверджено, що [PERSON] зарахована Гейдельберзького університету як студентка, та період її навчання. Щодо посилань [PERSON] на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки він має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , то вони не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 у справі № 691/926/20 зроблено висновок, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19). Інші доводи відповідача не спростовують обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та не свідчать про наявність підстав для відмови у позові. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на переклад документів та їх нотаріальне посвідчення у загальному розмірі 17\~850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із перекладом документів та їх нотаріальне посвідчення, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на переклад документів встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на переклад документів та їх нотаріальне посвідчення позивачем надано суду: квитанцію до прибуткового ордера № 1154 від 20.12.2024, відповідно до якої ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] оплату у розмірі 8 000 грн за переклад з німецької на українську з нотаріальним засвідченням; квитанцію до прибуткового ордера № 378 від 10.03.2025, відповідно до якої БП «Платинум» прийнято від [PERSON] оплату у розмірі 9 900 грн за нотаріально засвідчений переклад документів; квитанцію до прибуткового ордера № 17\~925 від 17.09.2025, відповідно до якої БП «Платинум» прийнято від [PERSON] оплату у розмірі 600 грн за переклад з німецької на українську. Проте,\~позивачем не\~надано суду\~договорів,\~рахунків та\~інших доказів,\~з яких\~можливо було\~б встановити,\~що 17\~850\~грн було сплачено саме за переклад та нотаріальне посвідчення документів, наданих позивачем у даній справі та їх обсяг, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат у розмірі 17 850 грн на переклад документів та їх нотаріальне посвідчення.

Outcome: partial