Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки комунальної установи «Трудовий архів» Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №217 від 22.07.2025 року, вказавши в заяві, що 31.07.2025 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області йому було відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, так як до трудового стажу не зараховано періоди роботи у 1981-1989 роках, згідно архівної довідки від 22.07.2025 року №217, оскільки у книгах обліку трудоднів колгоспників значиться « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявника. Тому просить суд, встановити факт належності йому архівної довідки комунальної установи «Трудовий архів» Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №217 від 22.07.2025 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу в його відсутності та вимоги заяви задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву у якій просить проводити розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] від 05.07.2023 року, орган, що видав 5136, [PERSON] народився [INFO] в с.Демівка Чечельницького району Вінницької області. Згідно картки\~платника податків\~№ [NUMBER] \~від 02.08.2023\~року,\~прізвище,\~ім`я\~та по-батькові\~заявника значені,\~як « [PERSON] », реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків « [NUMBER] ». Відповідно витягу з реєстру Куяльницької територіальної громади №2023/005889552 від 02.08.2023 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника значені як « [PERSON] », дата народження « [INFO] », РНОКПП « [NUMBER] », адреса місця проживання « [ADDRESS] ». Як вбачається із трудової книжки серії [NUMBER] , відомості про заявника зазначені як « [PERSON] », дата народження « [INFO] », дата заповнення трудової книжки « [INFO] ». Із архівної довідки виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №217 від 22.07.2025 року вбачається, що у документах СВК «Надія» с.Демівка Чечельницького району Вінницької області у книгах обліку трудоднів колгоспників значиться [PERSON] (так у документах), з 1981 року по 1989 року працював на різних посадах, комбайнером, шофером. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області [PERSON] відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, так як до трудового стажу не зараховано періоди роботи у 1981-1989 роках, згідно архівної довідки від 22.07.2025 року №217, оскільки у книгах обліку трудоднів колгоспників значиться [PERSON] , що не відповідає паспортним даним - [PERSON] . Підтвердити факт належності правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для можливості оформлення пенсії. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати право на пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа слід задовольнити.

Outcome: approved