Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-25 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 07.02.2023 у розмірі 120853,70 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.03.2023. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт до 200000 грн. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 08/26, тип - Універсальна Gold, що підтверджується випискою по рахунку. Також відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну карту № [NUMBER] , строк дії - 05/29 тип - Універсальна Gold. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 07.08.2025 становить 120853,70 грн. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Від представника позивача надійшла заява (а.с. 15-16), згідно з якою він просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до суду не з`явилася, про місце, дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином. 26 вересня 2025 року від неї до суду надійшла заява, згідно з якою вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та просить стягнути з неї 50 % судового збору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 07 лютого 2023 року підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк"; анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк"; паспорт споживчого кредиту, згідно з яким тип кредиту - відновлювана кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, сума/ліміт кредиту 200 000 для картки "Універсальна GOLD", строк договору - 240 місяців, строк кредитування - до 240 місяців, процентна ставка у межах пільгового періоду - 1,2 % річних, процентна ставка за межами пільгового періоду - 51,76 % річних для картки "Універсальна GOLD", тип процентної ставки - фіксована. З виписки за договором № б/н за період 07.02.2023 - 07.08.2025 вбачається, що відповідачка користувалася кредитною карткою та кредитним коштами, здійснювала погашення заборгованості, що свідчить про обізнаність про наявність заборгованості, однак не виконувала умови договору належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07.02.2023 станом на 07.08.2025, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ "ПриватБанк" становить 120853,70 грн, з яких: 97356,40 грн - заборгованість за тілом кредита, 23497,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У частині першій статті 509 ЦК України\~зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору, розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданою суду довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором б/н від 07.02.2023, який не спростований відповідачем, як і не спростовано відсутність його волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та погодженої умовами договору суми комісії. Згідно з вищевказаною довідкою-розрахунком, заборгованість [PERSON] становить 120853,70 грн, з яких: 97356,40 грн - основний борг; 23497,30 грн - проценти. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідачка не спростувала, контррозрахунку боргу не надала, а визнала позов у повному обсязі. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки відповідачка визнала позов у повному обсязі, про що подала письмову заяву, не оспорювала вірність розрахунку боргу, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12, 13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви, а саме 1211,20 грн.

Outcome: approved