Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ: 14360570) через свого представника звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав заяву № б/н від 04.02.2024 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.01.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 57174 грн 01 коп., яка складається з 47281 грн 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9892 грн 86 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 13.03.2025 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу про направлення цивільної справи № 205/3813/25 за територіальною підсудністю. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано у провадження судді Краснокутської Н.С. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання, смс повідомленнями,\~оголошенням на\~офіційному сайті\~суд. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав заяву № б/н від 04.02.2024 року. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 03/28, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.02.2024 року, у [PERSON] станом на 29.01.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 57174 грн 01 коп., яка складається з 47281 грн 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9892 грн 86 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підтвердження позовних вимог позивачем надано заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг, яка містить, зокрема, умови про погодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитом та яка підписана відповідачем. Крім того, позивачем надано детальну виписку по рахунку відповідача, якою підтверджено, що останній користувався кредитними коштами, наданими банком та періодично погашав заборгованість. Таким чином, суд вважає, що відповідач погодився із запропонованими йому умовами кредитування, оскільки в даному випадку всі умови та правила містяться в одному документі, а не є окремим додатком до договору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved