Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить: припинити її право спільної часткової власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , що складається з частки житлового будинку, право власності на яку виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16 жовтня 2006 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори за №\~1-1505, та частки житлового будинку, право власності на яку виникло на підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Першої Кременчуцької держаної нотаріальної контори 16 жовтня 2006 року за №\~1-1503; виділити їй в натурі частину житлового будинку з господарськими будівлями та визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на [ADDRESS] , а саме житловий будинок літ. «А, а, а1» загальною площею 59,3 кв м, що складається з наступних приміщень: тамбур «2-1» площею 4,8 кв м; коридор «2-2» площею 4,8 кв м; передпокій «2-3» площею 11,8 кв м; кімната «2-4» площею 22,3 кв м; кімната «2-5» площею 7,8 кв м; кухня «2-6» площею 7,8 кв м.; надвірні споруди: сарай літ. «В»; вбиральня літ. «Г»; курник літ. «Ж»; сарай літ. «І»; хвіртка №\~2; огорожа №\~3; огорожа №\~5; визнати за нею право власності на частку земельної ділянки площею 611 кв м кадастровий номер 5310436100:07:003:0757, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на [ADDRESS] , відповідно до висновку експерта №\~12/14-24 від 18 лютого 2025 року, Додаток №\~2. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач є власниками житлового будинку [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 611 кв м кадастровий номер 5310436100:07:003:0757, що знаходиться на [ADDRESS] . Зазначає, що у неї виникла необхідність у виділенні своєї частки нерухомого майна; за висновком експерта [PERSON] №\~12/14-24 від 18 лютого 2025 року існує технічна можливість виділу в натурі її частки з об`єкта нерухомого майна; відповідно до запропонованого експертом варіанту поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами реальні частки співвласників становлять 11/25 ( [PERSON] ) та 14/25 ( [PERSON] ); за такого варіанту поділу переобладнання проводити не потрібно; на кожну частину цього домоволодіння припадають обладнані самостійними системами інженерного забезпечення, придатні до подальшої експлуатації, кожна частина будинку облаштована окремим входом та розташована на відокремленій земельній ділянці площею 305,5 кв м, огородженій парканом з усіх боків. Отже, за доводами позивача, частки співвласників є об`єктами самостійного користування, кожен співвласник фактично окремо користується своєю частиною житлового будинку, господарськими будівлями та спорудами, між співвласниками також фактично склався порядок користування земельною ділянкою, ідеальні частки якої становлять по площею 305,5 кв м. Ухвалою від 10 червня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду в загальному позовному провадженні та призначив підготовче судове засідання, яке ухвалою від 09 липня 2025 року закрив та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, на стягненні з відповідача судових витрат не наполягав. Відповідач позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, повідомила про те, що юридичні наслідки висновків експерта Шлапак С.\~Л. №\~12/14-24 від 18 лютого 2025 року їй зрозумілі, на стягненні компенсації за відхилення часток не наполягає. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved