Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК Дебт Коллекшн» (м. Київ, вул.. Саперне Поле, 12, ЄДРПОУ 44243120) з позовною заявою [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 6810 гривень. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 15.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3165218463/265193 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 2000,00 гривень Дата надання кредиту: 15.03.2020 року, Строк кредиту : 30 днів, Валюта кредиту: UAH, Відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 6810,00 грн., яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн., Прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4810,00 грн. На підтвердження видачі, Товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 15.03.2020 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000.00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER], що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 3165218463/265193 від 15.03.2020 укладеним з [PERSON] (далі - Відповідач). 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3165218463/265193 від 15.03.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі - Позивач) у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. На підставі вище викладеного орієнтовний розрахунок судових витрат ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з невиконанням своїх фінансових зобов`язань відповідачем в рамках кредитного договору становить 12 922,40 грн. в тому числі 10 500,00 грн. витрати на професійну правову допомогу та 2 422,40 грн. сплачений судовий збір за подачу до суду позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2025 року відкрито провадження в справі. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 26 вересня 2025 року відповідачем на адресу суду подано заяву про продовження процесуальних строків для подання відзиву та відзив на позовну заяву відповідно до якого з позовними вимогами ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не погоджується в повному обсязі, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, не ґрунтуються на реальних обставинах справи та нормах чинного законодавства. 26 вересня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розподіл, відшкодування, компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якої просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн., розгляд справи проводити за відсутності їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідач до судового розгляду справи не з`явився, матеріали містять заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 3165218463/265193 від 15.03.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) уклали даний договір, предметом якого є надання фінансового кредиту на суму 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, який позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Від клієнта Договір підписано електронним підписом R65810. Згідно п. 1.2 Договору кредит надається строк на 30 днів, тобто до 13.04.2020. Згідно п. 1.3 процентна ставка становить 675,25 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,85 % (проценти) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п.1.4 Договору кредит надається у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом ([NUMBER]- вказано у Договорі). Згідно п. 2.1 договору повернення та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 2.2 Договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Згідно п. 2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту 3165218463/265193 від 15.03.2020 є Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, відповідно до якого строк на який надано кредит: 30 днів, сума кредиту: 2000,00 грн., фіксована процентна ставка за день користування: 1,85%, сума нарахованих процентів за користування кредитом: 1110,00 грн., сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення - 5%) - (не вказано), до сплати всього 3110,00 грн. Від клієнта Додаток № 1 підписано електронним підписом R65810. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Гоуфінгоу» (без зазначення дати та номеру) клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 3165218463/265193 від 15.03.2020, ідентифікований ТОВ «Гоуфінгоу», акцепт договору, позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався в інформаційно-телекомунікаційній системі http://www.gofingo.com.ua. Одноразовий ідентифікатор R65810, дата відправки ідентифікатора позичальнику 15.03.2020, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER]. Згідно письмового Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів б/н, без дати, ТОВ «ПрофіГід» підтверджує успішність переказу грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції С637101B194941GFG191365Т1307129, надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофіГід», платник ТОВ Гоуфінгоу, номер транзакції 32020-22628-33894, дата та час здійснення переказу коштів: 3/15/2020 7:08:56 РМ, сума переказу: 2000,00грн., емітент платіжної картки отримувача: MONOBANK (UNIVERSAL BANK), номер платіжної картки отримувача [NUMBER],призначення переказу: видача кредиту #№ 3165218463/265193. Відповідно до договору факторингу № 01-31/05/21 від 31.05.2021, укладеного між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» (Фактор) та ТОВ «Гоуфінгоу» (Клієнт), фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги до Боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно копій платіжних інструкцій № 37 від 10.06.2021 та № 36 від 04.06.2021 вбачається перерахування коштів від ТОВ «Сіті Фінанс Груп» до ТОВ «Гоуфінгоу» у сумі 2316640,45 грн. та 990000,00грн. як оплата за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 01-31/05/21 від 31.05.2021. Згідно Витягу з Реєстру боржників договору факторингу № 01-31/05/21 від 31.05.2021, ПІБ: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , [INFO] , номер договору № 3165218463/265193 від 15.03.2020, дата укладення договору: 15.03.2020, дата закінчення договору 13.04.2020, сума виданого кредиту: 2000, залишок по тілу кредиту: 2000, залишок по відсотках 4810,00, загальна сума заборгованості: 6810,00. Відповідно до договору факторингу № 01-03/06/21 від 03.06.2021, укладеного між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» (кредитор) та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» (новий кредитор), кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Згідно копій платіжних інструкцій кредитового переказу коштів №1 від 04.06.2021 та №2 від 09.06.2021 вбачається перерахування коштів від ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» у сумі 990000,00грн. та 2321640,45 грн. як оплата згідно договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 без ПДВ. Згідно Витягу з Реєстру боржників договору факторингу №1-03/06/2021 від 03.06.2021, ПІБ: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , [INFO] , номер договору № 3165218463/265193 від 15.03.2020, дата укладення договору: 15.03.2020, дата закінчення договору 13.04.2020, сума виданого кредиту: 2000, залишок по тілу кредиту: 2000, залишок по відсотках 4810,00, загальна сума заборгованості: 6810. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором 3165218463/265193, ПІБ [PERSON] , заборгованість перед ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» за кредитним договором 3165218463/265193 від 15.03.2020 станом на 26.05.2025 складає 6810,00 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4810,00 грн., строкова та прострочена заборгованість за сумою кредиту строкова заборгованість за процентами, строкова заборгованість за штрафами і пенями: 0,00 грн. Нарахування відсотків, пені та штрафів ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не здійснювало. Згідно копії вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором № б/н від 27.05.2025 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», вона адресована [PERSON] та містить вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 3165218463/265193 від 15.03.2020 у сумі 6810,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаним Кредитним договором позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками. Згідно п.1ч.1ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею204ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи викладене, суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 2000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками на суму 4810,00 грн. суд зазначає наступне. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до Кредитного договору № 3165218463/265193 від 15.03.2020 року, кредит надавався строком (кількість календарних днів користування кредитом) на 30 днів із відсотковою ставкою за користування кредитом 1,85 % за добу. Таким чином, суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Суд звертає увагу, що звертаючись з вимогою про нарахування відсотків за кредитним договором у розмірі 4810,00 грн. ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» вказаний розмір належним чином не обґрунтовує, зазначаючи про право нараховувати такі відсотки до дня повного погашення заборгованості та посилається виключно на виписку з особового рахунку за кредитним договором станом на 26.05.2025, розрахунку заборгованості за відсотками не надає. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки строк дії договору, укладеного сторонами 15.03.2020 визначено у 30 днів до 13.04.2020 та не було продовжено, так як відповідні докази у матеріалах справи відсутні, тому суд приходить до висновку про закінчення строку цього кредитного договору. В межах строку кредитування, тобто до 13.04.2020 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти згідно графіку розрахунків (строк, на який надано кредит - 30 днів). Починаючи з 14.04.2020 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її щомісячними платежами. При цьому суд завертає увагу, що про можливість автоматичного продовження дії договору у позовній заяві не зазначено, як не висвітлена така можливість і у договорі. Таким чином припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене суд вважає, що у цьому випадку до стягнення підлягають відсотки за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору та наводить власний розрахунок таких відсотків. Сума отриманого кредиту: 2000,00 грн., строк дії договору: 30 днів, відсотки за користування кредитом: 1,85% на добу. Відтак сума відсотків, що підлягає до стягнення становить 1110,00 грн. (2000 х 1,85% х 30 днів = 1110). На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково на суму 3110,00 грн., що включає 2000,00 грн. заборгованості за кредитом та 1110,00 грн. заборгованості за відсотками. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1211,20 грн. Стороною позивача заявлено до відшкодування 10 500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат надано Договір про надання правової допомоги від № 11/07/2025 від 11.07.2025, Акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025, рахунок № 15.09.2025-8 від 15.09.2025 та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 9541 від 15.09.2025. Згідно Договору про надання правової допомоги від № 11/07/2025 від 11.07.2025 його сторонами є ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, предметом договору є надання правової допомоги клієнту у обсязі та на умовах, визначених договором. Пунктом 1.2 договору визначено види правової допомоги. Згідно Акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025 сторонами погоджено надання послуг з правової допомоги по стягненню заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №3165218463/265193 від 15.03.2020 на суму 10500,00 грн. Згідно п. 2 казаного акту було надано наступні послуги: - Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 3165218463/265193 від 15.03.2020, кількість годин: 1, вартість: 2000,00 грн., загальна сума: 2000,00 грн; - Складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики, кількість годин: 2,5, вартість: 2000,00грн/год., загальна сума: 5000,00грн/год.; - Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, кількість годин: 1,5, вартість: 2000,00грн/год., загальна сума: 3000,00грн. - Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції: загальна сума: 500,00грн. Згідно рахунку № 15.09.2025-8 від 15.09.2025 вартість послуги: правнича допомога згідно Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 - становить 10 500,00 грн. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9541 від 15.09.2025 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перерахувало [PERSON] 10500,00 грн. як оплату за правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025, згідно рахунку 15.09.2025-8. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial