Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Представник позивача ТО`В «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 8119010 від 25.07.2024 в розмірі 26310,00 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8119010. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону. За умовами укладеного договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. 27.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27022025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 27022025 від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним договором про надання споживчого кредиту № 8119010 на загальну суму 26310,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9450,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 10860,00 грн - сума заборгованості за пенею та штрафами. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати суму позики, сплачувати проценти за користування позикою та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8119010 від 25.07.2024 в розмірі 26310,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9450,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 10860,00 грн - сума заборгованості за пенею та штрафами. Ухвалою судді від 26.06.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву, у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідачем, який отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви разом з доданими до неї документами 10.07.2025, що підтверджується поштовим повідомленням, що знаходиться в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив таке. До позову додано копію електронного договору про надання споживчого кредиту № 8119010 від 25.07.2024, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язувалось надати відповідачу грошові кошти (позику) в розмірі 6000,00 грн на строк 360 днів, з процентною ставкою 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, періодичність платежів кожні 15 днів. (п. 1.1-1.4, 1.5.1 договору). До позову не додано платіжного доручення або іншого документу з відміткою на підтвердження вчинення фінансової операції, з якої вбачалось би перерахування ТОВ «Авентус Україна» коштів в сумі 6000,00 грн на банківський рахунок позичальника. Як вбачається з копії договору факторингу № 27022025 від 27.02.2025, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЄАПБ», останнє передає за плату належні йому права вимоги до боржників. З встановлених судом обставин вбачається, що за договором про надання споживчого кредиту ТОВ «Авентус Україна» мало надати відповідачу позику в розмірі 6000,00 грн, однак матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу коштів на його банківський рахунок, а тому позивачем не доказано те, що ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику на умовах договору про надання споживчого кредиту. Окрім цього, як договір факторингу № 27022025 від 27.02.2025, так і акт прийому-передачу реєстру боржників від 27.02.2025, не містить інформацію про кількість боржників, про загальну суму заборгованості, про суму грошових коштів, які необхідно сплатити клієнту на виконання умов договору факторингу. Разом з цим, на підтвердження сплати ціни договору факторингу позивачем не подано суду жодного письмового доказу, який би свідчив про перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (платіжного доручення, квитанції тощо). Суд зауважує, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14). Належних доказів із оплати відступлення права вимоги до нового кредитора - ТОВ «ФК «ЄАПБ», суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14 зазначив, що, вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги, слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідності перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд відповідно до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд вважає недоведеними обставини, що підлягають доказуванню у справі, зокрема, перерахування відповідачу коштів (надання позики) на його банківський рахунок, недоведеність набуття новим кредитором (позивачем) права грошової вимоги до боржника (відповідача), у зв`язку з чим позов слід залишити без задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed