Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] , в якому просила: визнати транспортний засіб Nissan X-Trail 2488. 2017 року випуску д.н. [NUMBER] зелений № двигуна [NUMBER] , № куз. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартістю частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб Nissan X-Trail 2488. 2017 року випуску д.н. [NUMBER] зелений № двигуна [NUMBER] , № куз. [NUMBER] ; Визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на транспортний засіб Nissan X-Trail 2488. 2017 року випуску д.н. [NUMBER] зелений № двигуна [NUMBER] , № куз. [NUMBER] , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на нього; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, які складаються з судового збору та витрати пов`язаних з проведення експертизи. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 26 жовтня 2020 року від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , в якій він просить визнати автомобіль Nissan X-Trail 2488. 2017 року випуску д.н. [NUMBER] зелений № двигуна [NUMBER] , № куз. [NUMBER] особистою приватною власністю [PERSON] , як майна набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали особисто [PERSON] без сплати будь-якої грошової компенсації на користь його колишньої дружини [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що починаючи з грудня 2017 року між ним та [PERSON] , фактичні шлюбні та сімейні відносини припинилися та заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2019 року шлюб було розірвано. Вказує, що 11 квітня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» укладено договір № №AM3004191 про придбання [PERSON] автомобіля NISSAN X-TRAIL, універсал-В, бензиновий, з об`ємом двигуна 2488 куб. см., 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 755000 грн. Зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний виключно за його кошти, які він отримав згідно письмового договору позики від 11 квітня 2018 року. Вказує, що в період п`яти років [PERSON] ніде не працювала і знаходилась повністю на утримання [PERSON] у зв`язку з чим, спільних коштів при приданні спірного автомобіля витрачено не було. \~ \~ \~ \~Крім того, зазначає, що [PERSON] у своїй позовній заяві вказує, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] були припинені в грудні 2017 року, у зв`язку з чим, автомобіль який було придбано у квітні 2018 року є виключно власністю [PERSON] та не може вважатися спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль прийнято для спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення в порядку поділу майна грошової компенсації, припинення права приватної власності подружжя на майно, об`єднавши їх в одне провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 липня 2025 року заяву представника позивача за первісним позовом [PERSON] адвоката Тищенко А.В. про відмову від позову та закриття провадження задоволено. Постановлено закрити провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання автомобілю NISSAN X-TRAIL спільною сумісною власністю подружжя автомобіля, стягнення в порядку поділу майна грошової компенсації за автомобіль, припинення права приватної власності подружжя на автомобіль. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, про що також надав відповідну письмову заяву. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 серпня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії договору № АМ300004191 від 11 квітня 2018 року ТОВ Атлант-М на Гагаріна та [PERSON] уклали цей договір купівлі-продажу про придбання [PERSON] автомобіля NISSAN X-TRAIL, універсал-В, бензиновий, з об?ємом двигуна 2488 куб. см., 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2. загальна сума договору складає 755000 грн. 11 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики без нарахування відсотків за цільовим використанням суми позики, відповідно до якого [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 30000 доларів США , що за офіційним актуальним обмінним курсом гривні (25,975) до іноземної валюти (долар США) Нацбанку України становить 779250 гривень, а [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] суму позики в строк, встановлений цим договором (п. 1 вказаного договору). Відповідно до п. 2 вказаного договору, сторони домовляються, що передані [PERSON] згідно з пунктом першим договору грошові кошти можуть бути використані [PERSON] виключно для придбання в автосалоні ТОВ Атлант моторз Харків (юридична адреса: пр-т Гагаріна 185/1, м. Харків, 61009) нового легкового автомобіля NISSAN X-TRAIL, універсал-В. Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно із правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 22.01.2020 у справі №771/2302/18 «статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з статтями 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Так судовим розглядом встановлено, що спірний автомобіль був придбаний [PERSON] під час перебування в офіційному шлюбі з [PERSON] . Також, суд враховує, що для придбання спірного автомобіля, [PERSON] було укладено договір позики від 11 квітня 2018 року з [PERSON] , відповідно до якого останній отримав грошові кошти виключно для придбання автомобіля NISSAN X-TRAIL, універсал-В в ТОВ Атлант моторз Харків. Вказаний договір суд вважає належним доказом того, що кошти на спірний автомобіль були отримання [PERSON] у позику та ці кошти не є результатом спільної участі подружжя в їх отриманні або працею в їх набутті. [PERSON] в свою чергу не наведено та не надано жодних доказів суду, що вона приймала безпосередню участь у придбанні спірного автомобіля. Натомість, представником [PERSON] [PERSON] було до суду подано заяву про визнання позовних вимог [PERSON] . Згідно положень ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженням матеріалів справи судом не встановлено що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , подав письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та не заперечував проти їх задоволення, судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права особистої власності на автомобіль Nissan X-Trail. Універсал-В, з об`ємом двигуна 2488 куб. см., 2017 року випуску, VIN [NUMBER] , зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] як майна, набуте ним за час шлюбу, за кошти, які належали особисто [PERSON] . \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved