Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 2006 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.08.2021 у справі № 750/7321/21. Після розірвання шлюбу спільні з відповідачем діти проживають разом з Позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.07.2025 з Відповідача на користь Позивача стягувалися аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Наразі Відповідач сплачує аліменти лише на одну дитину неповнолітнього [PERSON] . Разом з тим повнолітня донька [PERSON] на даний час є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки і технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», за денною формою навчання, за рахунок коштів фізичних осіб. Також, Позивач наголошує, що слід врахувати незадовільний стан здоров`я доньки, а саме діагностовані у неї вади зору з тенденцією до його зниження, що потребує регулярного обстеження, придбання та зміни окулярів та лінз, а також лікувальних препаратів для лікування та профілактики захворювань органів зору. Після досягнення донькою повноліття Відповідач ні з Позивачем, ні з донькою по питанням оплати її навчання не контактує, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання повнолітньої непрацездатної доньки не надає. У зв`язку необхідністю забезпечувати потреби доньки [PERSON] , пов`язані з її навчанням, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання. Ухвалою суду від 30.07.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано Відповідачу надати відзив на позов. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 29.09.2025. В судове засідання 29.09.2025 Відповідач, будучим належним чином повідомленим про розгляд справи рекомендованим листом, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис 1348 (а.с. 5). На даний час [PERSON] досягла повноліття, проте проживає разом з Позивачем, про що свідчить витяг з реєстру територіальної громади від 22.07.2025 № 2025/009947421 (а.с. 8). Згідно з довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки і технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», № 303 від 18.06.2025, [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж економіки і технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» з 01.09.2022. Дата закінчення навчання 30.06.2026 (а.с. 14). Оплату навчання доньки здійснюю саме Позивач, що підтверджується укладеними 25.08.2022 року між нею та вказаним навчальним закладом договорами про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти. Впродовж періоду навчання доньки вартість навчання щороку індексувалась відповідно до рівня інфляції, що призводило до збільшення розміру оплати за навчання (а.с.9-13). Зокрема, Позивач просить врахувати незадовільний стан здоров`я доньки, а саме діагностовані у неї вади зору з тенденцією до його зниження, що підтверджується чеками купівлі необхідних лікувальних препаратів наданими Позивачем (а.с. 15) В позовній заяві Позивач зазначає, що на даний час відповідач офіційно служить в Збройних силах України та щомісяця отримує грошове забезпечення, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, натомість відповідач, відзив на позов не подав, своїх заперечень щодо позовних вимог не висловив, доказів, які б спростовували твердження позивача до суду також не надав. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з Відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved