Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

10 липня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7261906 від 24.12.2021 року у розмірі 27\~066,14 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 24.12.2021 року укладено договір надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7261906. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 2\~000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку. Відповідачем 24.12.2021 року електронним цифровим підписом підписано кредитний договір та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 2 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, ТОВ «ФК «АРАГОН» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 22\~520,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 2\~000,00 грн., заборгованість по процентам 20\~520,00 грн. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України відповідач має нести відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання у наступному розмірі: 3 782,56 грн. збитки завдані інфляцією за період з 01.03.2022 року по 01.04.2025 року, 763,58 грн. 3 % річних від простроченої суми м з 24.02.2022 року по 01.04.2025 року. Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості та просив позовну заяву задовольнити. Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 05 серпня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається\~шляхом пропозиції\~однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. Судом встановлено,\~що 24.12.2021\~року між\~ [PERSON] та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено договір надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7261906 (а.с. 24-27). Згідно умов укладеного договору відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 2\~000,00 грн. строком на 28 днів, до 21 січня 2022 року, стандартна процента ставка 2,3 %, знижена процентна ставка 0,95 %. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та перерахував на рахунок позичальника 2\~000,00 грн., що підтверджується повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» (а.с. 23). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 7261906 від 24.12.2021 року, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 22\~520,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 2\~000,00 грн., заборгованість по процентам 20\~520,00 грн. (а.с. 7-18, 28). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 20\~520,00 грн. суд виходить з наступного. З розрахунку заборгованості за договором № 7261906 від 24.12.2021 року (ас. 28) вбачається, що позивач розрахував проценти за період з 16.06.2022 року по 31.05.2025 року, тобто за 1080 днів за процентною ставкою 0,95%. При цьому, у відповідності до абз. 2 п. 4.6 Кредитного договору № 7261906 від 24.12.2021 року сторони обумовили, що в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 (сто) календарних днів з першого дня прострочення. Таким чином, розрахунок розміру процентів за користування кредитними коштами проведений позивачем суперечить умовам погодженим сторонами під час укладення Кредитного договору № 7261906 від 24.12.2021 року. Датою повернення кредиту сторони узгодили 21 січня 2022 року (пункт 3.1). Таким чином, проценти за Кредитним договором мають бути розраховані за період, який не перевищує 100 календарних днів, а саме: з 22 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року. 2\~000,00 грн. х 0,95 * 100 днів = 1\~900,00 грн. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути проценти у розмірі 1\~900,00 грн. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних суд враховує положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період\~дії в\~Україні воєнного,\~надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомим є той факт, що на теперішній час в Україні діє режим воєнного стану. Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відповідача інфляційних\~збитків у\~розмірі 3\~782,56\~грн.\~та 3%\~річних у розмірі 763,58 грн., а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 7261906 від 24.12.2021 року у загальному розмірі 3\~900,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 2\~000,00 грн., заборгованість по процентам 1\~900,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено,\~що позивачу\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«АРАГОН» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське бюро «Тараса Онищенка», що підтверджується Договором № 2025/06/02 про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року (а.с. 33-35). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 24.06.2025\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«АРАГОН» та Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» було підписано акт № 103 прийому-передачі наданих послуг до Договору № 2025/06/02 про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року, в якому зазначено, що вартість послуг з надання правової допомоги становить 5\~000,00 грн. (а.с. 47). Позивач дійсно отримав правову допомогу від Адвокатського бюро «Тараса Онищенка», а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 5 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу, а також витрачений на вказані послуги час, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial