Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

\~Представник позивачів адвокат Кульгейко Леся Юріївна, діючи в інтересах [PERSON] та [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визнати відсутнім право оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,2531 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ»; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» повернути [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,2531 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, розташовану на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та стягнути судові витрати. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~належить на\~праві спільної\~часткової власності\~земельна ділянка\~площею 2,2531\~га,\~кадастровий номер\~7425589700:02:000:0276,\~яка розташована\~на території\~Шестовицької сільської\~ради Чернігівського\~району Чернігівської\~області,\~надана для\~ведення особистого\~селянського господарства.\~ [PERSON] \~є власником\~2/3\~частини земельної\~ділянки,\~ [PERSON] \~є власником\~1/3\~частини земельної\~ділянки.\~Земельна ділянка\~перебувала в\~оренді у\~ТОВ «Агрофірма\~«Іванівка АГ»\~відповідно до\~договору оренди\~землі №124\~від 20\~лютого 2015\~року строком\~на 10\~років,\~тому строк\~дії договору\~закінчився 20\~лютого 2025\~року.\~До закінчення\~строку дії\~договору товариство\~не направило\~позивачам письмової\~пропозиції про\~їх поновлення\~у порядку,\~визначеному ч.\~6\~ст.\~33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~натомість систематично\~порушувало істотні\~умови договору,\~зокрема щодо\~своєчасної сплати\~орендної плати.\~У зв`язку\~з цим,\~позивачі скористались\~правом,\~передбаченим ч.\~6\~ст.\~33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~та направили\~ТОВ «Агрофірма\~«Іванівка АГ»\~заяву-заперечення\~щодо поновлення\~договору оренди\~та вимогу\~повернути земельну\~ділянку після\~завершення строку\~дії договору\~оренди землі.\~Зазначену заяву\~було вручено\~відповідачу,\~однак земельні\~ділянки досі\~не повернуто,\~і ТОВ\~«Агрофірма «Іванівка\~АГ» продовжує\~користуватись ними\~без правових\~підстав.\~Незважаючи на\~припинення договору\~оренди землі,\~інформація про\~право оренди\~земельної ділянки\~за ТОВ\~«Агрофірма «Іванівка\~АГ» досі\~міститься у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно.\~Це порушує\~законне право\~позивачів,\~як власників\~самостійно розпоряджатися\~своїм майном,\~а також\~фактично позбавляє\~їх можливості\~передати земельну\~ділянку в\~оренду іншим\~особам чи\~використовувати самостійно.\~Тому,\~вважаючи свої\~права як\~власників порушеними,\~позивачі звернулись\~до суду\~з вимогою\~визнати відсутність\~права оренди\~земельних ділянок\~за ТОВ\~«Агрофірма «Іванівка\~АГ»,\~зобов`язати відповідача\~повернути земельні\~ділянки та\~стягнути судові\~витрати. Ухвалою судді \~Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08\~липня 2025\~року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року \~суддею Хоменко Л.В. прийнято до свого провадження цивільну справу. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Кульгейко Л.Ю. не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки,\~ не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 2,2531 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1873, спадкова справа №204/2014, [PERSON] є власником 2/3 частини земельної ділянки площею 2,2531 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства (а.с.10). Право власності на 2/3 земельної ділянки зареєстровано 25 листопада 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 7812223, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. № 29964163 (а.с. 11). [PERSON] є власником 1/3 частини земельної ділянки площею 2,2531 га, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 25 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1891, спадкова справа №204/2014 (а.с. 13). Право власності на 1/3 земельної ділянки зареєстровано 25 листопада 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 7814569, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. № 29973190 (а.с. 14). 20 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» договір оренди землі № 124, за яким передали ТОВ «Агрофірмі «Іванівка АГ» у оренду в строкове платне користування належну їм земельну ділянку із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7425589700:02:000:0276, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.15-16). Відповідно до абз. 1 п. 8 Договору оренди землі договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, вважається погодженим з орендодавцем. Частиною 1 п. 36 Договору оренди землі встановлено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до п. 42 Договору оренди землі, цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Аналізуючи положення ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», дата укладення та строк дії договору є істотними умовами договору оренди землі. Такий договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України), а моментом укладення договору оренди землі є дата одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України). Тому, для договорів оренди землі, підписаних після 01 січня 2013 року, датою укладання договору є дата його підписання. До того ж дата укладення договору оренди землі після 01 січня 2013 року не залежить від дати державної реєстрації права оренди. Подібні за змістом правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справі № 696/1693/15-ц, від 18.04.2023 р. у справі № 357/8277/19, від 06.03.2024 р. у справі № 902/1207/22. Таким чином, строк оренди згідно Договору оренди землі між позивачами та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» розпочався 20 лютого 2015 року та закінчився 20 лютого 2025 року. Згідно п. 8 Договору оренди землі, умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Позивачі зазначають, що жодних письмових пропозиції від ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» щодо бажання укласти на новий термін договір оренди землі на земельні ділянки, у відповідності до положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», до [PERSON] та [PERSON] не надходило. Згідно ст. 395 ЦК України право користування є одним з видів речових прав на чуже майно. Реалізація переважного права на поновлення дії договору оренди можлива за одночасного виконання процедурної та вольової умови вчинення правочину, оскільки вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо строку повідомлення іншої сторони договору не дотримані та, за відсутності відповідного волевиявлення орендодавця, договір оренди землі не може бути поновлений на такий самий строк і на таких самих умовах. Аналогічні висновки викладені у постанові КЦС ВС від 12 квітня 2024 року у справі № 131/970/23. У пунктом 21 Договору оренди землі сторони погодили, що після припинення дії договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. У відповідності до пункту 8 Договору оренди землі та згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» 19 березня 2025 року позивачами на адресу ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» направлено рекомендованим листом з описом вкладення заяву-заперечення, у якій вони повідомили відповідача, що не бажають поновлювати з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» дію зазначеного Договору оренди землі, а також просили в п`ятиденний строк з дня отримання даної заяви-заперечення повернути їм земельну ділянку 7425589700:02:000:0276 площею 2,2531 шляхом надіслання на поштову адресу [PERSON] підписаних з боку відповідача угод про припинення договорів оренди землі та актів приймання передачі земельних ділянок від орендаря до власника та не вчиняти дій, які б перешкоджали їм відразу після закінчення строку дії договорів оренди землі використовувати належні їм на праві приватної власності земельні ділянки (а.с. 18-20). Дане поштове відправлення позивачів з їх заявою-запереченням відповідач отримав 25 березня 2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с. 21). Таким чином встановлено, що позивачі скористались правом досудового врегулювання спору, проте відповіді ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» позивачам не надало. За інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01 липня 2025 року право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7425589700:02:000:0276, площею 2,2531 га за ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» не припинено (а.с. 17). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно положень ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Правомочність власника в його праві володіти, користуватися й розпоряджатися майном у межах, встановлених законом, встановлена ст. 317 ЦК України. Положення ст. 391 ЦК України, передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійнюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування, земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 921/613/17-г/17 зазначив, що закон пов`язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права, а з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом у повному обсязі досліджено подані докази, встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 2,2531 га з кадастровим номером 7425589700:02:000:0276, право власності на яку набуте у порядку спадкування та підтверджене витягами з Державного земельного кадастру станом на 01 липня 2025 року. Між позивачами та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» укладено договір оренди землі строком на 10 років, який набрав чинності 20 лютого 2015 року та завершився 20 лютого 2025 року. Позивачами у встановлений законодавством строк та відповідно до умов договору надіслали відповідачу лист-заперечення щодо поновлення права оренди та вимогу повернути земельні ділянки у п`ятиденний строк після закінчення терміну дії договорів. Відповідач, своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд справ на його електронну адресу, не надав заперечень на позовну заяву. Отже, ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» після закінчення строку дії договорів оренди землі продовжує користуватися земельною ділянкою позивачів, чим порушує права [PERSON] та [PERSON] , оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом або договором підстав. А тому, позивачі на законних підставах вимагають визнання відсутнім права оренди належної їм земельної ділянки за ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», а також повернення земельної ділянки, і такі вимоги суд вважає обґрунтованими, такими, що грунтуються на вимогах закону та на умовах, укладеного між сторонами договору оренди, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений кожним з позивачів при зверненні до суду у сумі 2422 грн. 40 коп.( а.с. 1, 39), підлягає стягненню з відповідача на їх користь. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем надано: Договір про надання професійної правничої допомоги №28/5/25 від 28 травня 2025 року (а.с. 23), Попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, а саме: вивчення вихідних матеріалів по справі та правовий аналіз правочину, становища клієнта, його юридична консультація, збір доказів 3\~000 грн.; складання позовної заяви з вивченням практики ВС та ВП ВС 10\~000 грн.; супровід позову адвокатом 2\~000 грн. (а.с. 26), Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору на суму 15 000 грн. (а.с. 28). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд наголошує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, ч.8 статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи Договір про надання професійної правничої допомоги №28/5/25 від 28 травня 2025 року, Попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивачів робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляду судом справи без участі сторін, зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved