Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~08 вересня 2021 року між [PERSON] (позичальник) та Акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) було укладено кредитний договір № CL-333030. Відповідно до кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021 сторони погодили наступні умови кредитування: - банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в цьому кредитному договорі (п. 1); - сума та валюта кредиту 50001,00 грн. (п. 2.1); - дата видачі кредиту (датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом коштів в сумі та на цілі, що вказані в п. 2.5 кредитного договору) 08 вересня 2021 р. (п. 2.2); - строк (термін) кредитування 12 місяців терміном до 07 вересня 2022 року (п. 2.3); - позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступники реквізитами на поточні потреби в сумі 50001,00 грн., на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у В-ня пр-т Соборний, 190 м. Запоріжжя «АТ «Кредобанк» (МФО 325365) (п. 2.4); - для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] (п. 2.5); - поточний (картковий) рахунок позичальника, відкритий для видачі та обслуговування кредиту, № [NUMBER] , відкритий у В-ня пр-т Соборний, 190 м. Запоріжжя «АТ «Кредобанк» (МФО 325365) (п. 2.6); - дата погашення щомісячного платежу дата, в яку банк здійснює договірне списання щомісячного платежу, в порядку, передбаченому п. 6.6.3. кредитного договору, та яка зазначається в графіку платежів за кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору та є його невід`ємною частиною (п. 2.8); - строки (терміни) сплати позичальником щомісячного платежу для запобігання прострочення погашення заборгованості за кредитним договором, банк рекомендує позичальнику перераховувати кошти на свій поточний рахунок для обслуговування кредиту з «01» по «08» число кожного місяця включно. Перший щомісячний платіж має бути сплачений не пізніше 08.10.2021 (п. 2.9); - кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4. кредитного договору (п. 3.1); - за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 55% річних (п. 4.1); - проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2); - загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 16306,31 грн. (п. 4.4); - орієнтовна реальна річна процентна ставка 71,19% річних (п. 4.5); - орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 66307,31 грн. (п. 4.6). 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами. Рішенням № 12/12/24-1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» від 12.12.2024 змінено найменування зазначеного товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного позивачем, за період з 02.11.2020 по 31.05.2025 за кредитним договором станом на 31.05.2025 загальна сума заборгованості відповідача становить 113961,55 грн., з яких: 31796,43 грн. сума заборгованості за тілом кредиту (прострочена), 1505,92 грн. сума заборгованості за відсотками (строкова), 27612,51 грн. сума заборгованості за відсотками (прострочена), 53046,69 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.11.2023 по 31.05.2025. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон України № 996-XIV) у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, (далі Положення), у редакції чинній на момент укладення кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Однак, розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України № 996-XIV, адже не відповідає вимогам, встановленим наведеною нормою для первинних документів. Тому за відсутності первинних документів не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 09.08.2023 по справі № 266/4900/21 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 112845605) та в постанові від 15.08.2024 по справі № 917/1384/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 121072595), що враховуються судом у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Водночас, позивачем не надано суду виписки за рахунком, відкритим на ім`я відповідача у відповідності до п. 2.6 кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021, що є первинним документом з урахуванням зазначених вище норм, з якої можливо було встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, а відтак виконання зобов`язань первісного кредитора перед відповідачем. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за період з 02.11.2020 по 31.05.2025 за кредитним договором № CL-333030 від 08.09.2021 неможливо встановити виконаних первісним кредитором банківських операцій, отримання відповідачем кредитних коштів, строк кредитування, правильність нарахування відсотків, дати погашення відповідачем заборгованості, а також, що заборгованість відповідача виникла саме внаслідок порушення ним умов кредитного договору. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання позивача про витребування первинних документів бухгалтерського обліку в первісного кредитора до суду не надходило. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 516\~ЦК України,\~заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1078, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Водночас, з доданого позивачем до позовної заяви витягу з договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 неможливо встановити, з якого моменту переходить право грошової вимоги від клієнта до фактора. Крім того, позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів оплати за зазначеним договором факторингу, а відтак доказів набуття права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № CL-333030 від 08.09.2021. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.10.2023 по справі № 905/306/17 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 114552312), що враховується судом у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів від АТ «Кредобанк» та наявності заборгованості, яка виникла внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору № CL-333030 від 08.09.2021, правильність розрахунку розміру заборгованості, а також факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором CL-333030 від 08.09.2021. Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-333030 від 08.09.2021 на загальну суму 113961,55 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed