Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

02 травня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Управляюча компанія "Дім 9000" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ТОВ "Дім 9000" здійснює управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. У зв`язку із несплатою відповідачем коштів за отримані житлово-комунальні послуги у період з 01 червня 2023 року по 31 березня 2025 року, у неї утворилася заборгованість, яка із врахуванням 3% річних від суми боргу та інфляційної складової боргу складає 14 859, 27 грн. Вказану суму заборгованості, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн, позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/9290/25 між суддями від 08 травня 2025 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 19 травня 2025 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшли відомості, у яких зазначено, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялися відповідачу на адресу її фактичного зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , та адресу місцезнаходження майна, власником якого вона є: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. ТОВ «УК «Дім 9000» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] , про що свідчать копія статуту ТОВ «УК «Дім 9000», копія наказу № 3 від 30 травня 2023 року «Про розширення виробничої дільниці «Грейт» та затвердження цінових пропозицій». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] вищезазначеного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Загальна площа квартири [ADDRESS] , за якою виникла заборгованість, становить 46,8 кв.м., що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що відповідач у період з 01 червня 2023 року по 31 березня 2025 року неналежним чином здійснювала оплату вартості отриманих житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим станом на 31 березня 2025 року у відповідачки виник борг, який становить 12 087, 31 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість у розмірі 12 087, 31 грн складається із: 6 348, 86 грн - заборгованість по квартплаті, 698,45 грн - заборгованість з опалення, 3640,00 грн - заборгованість з послуг охорони, 1400,00 грн - інші послуги. Відповідно до договору про надання послуг № ГрейтДН15Жкв95 від 04 липня 2023 року, предметом договору є надання стороною-1 (ТОВ «УК Дім 9000») стороні-2 ( [PERSON] ) послуг з утримання, перелік яких визначено додатками №1 та №2 до даного договору. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору загальна вартість послуг наданих ТОВ «УК «Дім 9000» у розрахунку грн/м2 складає 18,74 грн/м2. Відповідно до копії наказу № 5 від 31 травня 2025 року, з червня 2024 року діє новий тариф - 19,38 грн. Відповідно до додатку № 2 до вказаного договору сторони домовилися щодо надання визначених у додатку послуг, вартість яких складає 350,00 грн щомісячно. Згідно наказу № 3 від 30 травня 2023 року «Про розширення виробничої дільниці «Грейт» та затвердження цінових пропозицій» затверджено цінову пропозицію за компенсацію послуг з контрольно-пропускної роботи у розмірі 280,00 грн за одне приміщення, що перебуває у власності мешканця на місяць. Відповідно до положення частини четвертої статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно із статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що відповідач, будучи власником нерухомого майна та отримуючи послуги від позивача, не виконувала покладений на неї договором і законом обов`язок по оплаті наданих послуг, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 11388,86 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відтак, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася у період з 01 червня 2024 року по березень 2025 року, а саме: 6 348, 86 грн - заборгованість по квартплаті, 3640,00 грн - заборгованість з послуг охорони, 1400,00 грн - інші послуги, що загалом складає 11 388,86 грн. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за опалення у сумі 698,45 грн, оскільки до матеріалів справи не надано жодних доказів, що кошти за вказані послуги мають сплачуватись саме на користь позивача, а також не надано розрахунку, яким чином це борг вираховувався. Крім того, позивач, просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 664,64 грн та інфляційні втрати в розмірі 2107,32 грн з період з червня 2023 року по 31 березня 2025 року. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року. З врахуванням викладеного, нарахуваню 3% річних та інфляційної складової боргу підлягає заборгованість, яка виникла у період, починаючи з січня 2024 року по 31 березня 2025 року включно. Отже, за підрахунком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 227,10 грн та інфляційні втрати в розмірі 966,62 грн. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Під час розгляду справи суд не знайшов підстав для задоволення клопотань представника відповідача про визнання поданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, недопустими, неналежними та недостовірними, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені при цьому докази, а також підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - стягненню заборгованості, яка виникла у період з 01 червня 2024 року по 31 березня 2025 року у розмірі 11 388, 86 грн, інфляційної складової у розмірі 966,62 грн та 3% річних від суми боргу у розмірі 227,10 грн, що загалом складає 12 582, 58 грн. Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги № 3 від 01 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «УК «Дім 9000» та АО «Лігал Кейс», адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу клієнту в цивільних, господарських та/або кримінальних справах, стороною яких є клієнт, а клієнт зобов`язується здійснити оплату за надані послуги відповідно до умов зазначених у договорі. Розділом 4 договору передбачений порядок послуг адвоката, зокрема, передбачено, що за результатами здійснення оплати послуг адвоката, складається акт здачі-приймання послуг з надання професійної правничої допомоги, що підписується представниками кожної із сторін. Згідно із актом надання послуг №36 від 11 квітня 2025 року, адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи у справі за позовом до [PERSON] : вивчення судової практики у справах про відшкодування вартості за надані житлово-комунальні послуги - 2000,00 грн, підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за позовом до [PERSON] - 4000,00 грн, подача позовної заяви за позовом до [PERSON] в канцелярію Дарницького районного суду м. Києва - 1000,00 грн, загальна сума виконаних робіт становить 7000,00 грн. Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, зокрема від імені ТОВ «УК «Дім9000» не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 3500 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2564,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial