Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за №01.10.2024\~-100000764\~від 01\~жовтня 2024\~року в розмірі 16 920 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 01 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №01.10.2024 -100000764. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у сумі 6000 грн, строком на 112 днів, дата повернення 20 січня 2025 року. Умовами кредитного договору передбачена фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 112 днів, які отримані відповідачем 20 січня 2025 року. Водночас, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором за №01.10.2024 -100000764 від 01 жовтня 2024 року, яка становить 16920 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 6720 грн відсотки, 1200 грн комісія та 3000 грн неустойка. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. У позові просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання останньої та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01 жовтня 2024 року позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти кредитний договір та остання акцептувала оферту щодо укладення вказаного кредитного договору. Згідно умов вказаної пропозиції (оферти), дата видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом та графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 01 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний договір про надання кредиту за №01.10.2024 -100000764, шляхом підписання заявки. Вказаний договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е548. Згідно умов п. п. 1, 2, 3, 4 Кредитного договору, дата надання/видачі кредиту 01 жовтня 2024 року, сума кредиту - 6000 грн, строк, на який надається кредит - 112 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 20 січня 2025 року. Відповідно до умов п. 6 Кредитного договору, Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно із умовами п. 7 Кредитного договору, комісія, пов?язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) становить 20% від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Заявка містить інформацію про платіжний засіб відповідача для перерахування коштів : 4149-49ХХ-ХХХ-6982. Крім того, відповідачем було подано позивачу додаток до анкети позичальника, в якому зазначено свою особисту інформацію про місце роботи та дані контактних осіб. Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №77-0506 від 05 червня 2025 року, 01 жовтня 2024 року було перераховано грошові кошти в розмірі 6000 грн на номер картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі іPAY.ua 525307171, призначення платежу: видача за договором кредиту №01.10.2024 -100000764. Встановлено, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором та коштів кредиту у встановлений строк не повернула. Як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором за №01.10.2024 - 100000764 від 01 жовтня 2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 16920 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6720 грн заборгованість за відсотками, 1200 грн заборгованість за комісією та 3000 грн заборгованість за неустойкою. Проценти по кредиту нараховані за період з 01 жовтня 2024 року по 20 січня 2025 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем [PERSON] 01 жовтня 2024 року підписано кредитний договір за №01.10.2024-100000764, шляхом підписання заявки за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е548. В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст.\~18\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за№01.10.2024-100000764 від 01 жовтня 2024 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи встановлено, що 01 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір за №01.10.2024-100000764, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на її банківську картку. Умовами кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплачувати відсотки в розмірі 1% за 1 день користування кредитом. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала умов договору, допустила виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернула. Вказані обставини підтверджуються наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором за №01.10.2024-100000764 від 01 жовтня 2024 року, з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором складається, в тому числі із: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6720 грн заборгованість за відсотками та 1200 грн комісія за надання кредиту, підлягає стягненню в користь позивача. Відтак, суд вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором за №01.10.2024-100000764 від 01 жовтня 2024 року на суму 13 920 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6720 грн заборгованість за відсотками та 1200 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, підлягає стягненню в користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 3000 грн, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог п. 15 Кредитного договору, неустойка 60 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказана сума неустойки в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, як кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за договором про надання кредиту №01.10.2024-100000764 від 01 жовтня 2024 року, яка становить 13 920 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6720 грн заборгованість за відсотками та 1200 грн комісія за надання кредиту. Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1992,90 грн 13920* 2422,20 / 16920), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial