Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-23 00:00:00

10 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просила стягнути з [PERSON] на свою користь кошти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (аліменти) сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2028 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2005 року, який розірвано 11 серпня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається в Державному університеті інформаційно-технічних технологій на 1-му курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для їх реалізації. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. До початку розгляду справи подала заяву якою підтримала позовні вимоги, просила задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 серпня 2010 року. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області 03 вересня 2005 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 11 серпня 2010 року (а.с. 5,7). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 лютого 2007 року виконкомом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 6). Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач була одружена з [PERSON] , після розірвання шлюбу з яким змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 31 серпня 2012 року виконкомом Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, рішенням Бориспіль-ського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2016 року (справа №2/359/680/2016р.) та копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кихївській області 01 жовтня 2016 року (а.с.8-10). Згідно довідки Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій за № 55 від 31 січня 2025 року, [PERSON] дійсно навчається з 01 вересня 2024 року на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Навчально-наукового інституту інформаційних технологій за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», освітньо-професійна програма «Технології цифрового розвитку», денної форми навчання. Фінансування за рахунок коштів фізичної особи. Наведене також підтверджується копією Договору № 24//1-ТЦР-40к від 15 серпня 2024 року та копією студентського квитка [NUMBER] (а.с. 11-14). Зважаючи на вказане суд вважає, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині 1 ст. 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Інших обставин, які мали б істотне значення для вирішення питання щодо стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання та визначення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] судом не встановлено і про них не повідомлено сторонами у справі. У частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч. 2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно ч. 1 ст. 13 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернен-ням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , слід визначити в розмірі частини від заробітку (доходу)щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 лютого 2025 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову про стягнення аліментів [PERSON] звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved