Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Адвокат Головатюк Іван Миколайович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , 03.09.2025 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморський відділ ДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 справа прийнята до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача позов обґрунтовував тим, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.01.2023 року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпра від 24.11.2023 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину сина [PERSON] . В графі «батько» був зазначений позивач [PERSON] . На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від\~ 14.11.2024 ухвалено стягувати з позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 27.09.2024 року. 06.02.2025 року державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Маріуполі Маріупольстького району Донецької області СМУ МЮ було відкрите виконавче провадження №77122476 на виконання рішення судуд про стягнення аліментів. Проте, рішенням Івано-Франківського міського суду від\~ 10.06.2025 виключено відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , а тому у нього відсутній обов`язок утримувати зазначену дитину. На підставі наведеного, представник позивача просить суд припинити стягнення із позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліментів, звільнити [PERSON] від обов`язку сплати аліментів на [PERSON] , стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір -1211,20 грн., та 8000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача адвокат Головатюк І.М. подав до суду заяву, за змістом якої просив справу розглядати без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджено матеріалами справи, жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморський відділ ДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду заяву про розгляд даної справи без їхнього представника. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з ч.1ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч.1ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2статті 136 СК України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Зі змістуст.80 СК України слідує, що зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Відповідно дост.121СК України загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.01.2023 року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпра від 24.11.2023 року (справа №201/8594/23) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9-11). Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Івано-Франківського міського суду від\~ 14.11.2024 (справа №344/17687/24) ухвалено стягувати з позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 27.09.2024 року (а.с.13-16). Рішенням Івано-Франківського міського суду від\~ 10.06.2025 (справа №344/16355/24) ухвалено виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження. Рішення набрало законної сили 17.07.2025 (а.с.17-22). Згідно із частиною четвертою ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що відомості про позивача [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , виключені із актового запису про народження. Тому, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 р. в справі №477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з ти, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дитини. Щодо способу захисту порушених прав позивача, то суд керується ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно з якою, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати. Згідно ч.1, ч.2ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.26). Зважаючи на те, що позов задоволено, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн. Щодо витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Позивачем було заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вказане повністю кореспондується із принципом змагальності, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення. Окрім того, наведене свідчить про те, що тягар доказування повністю покладається на ту сторону, котра заявила таку вимогу в суді, в той же час співмірність, обґрунтованість витрат на правничу допомогу, а також їх розмір необхідно підтвердити належними та допустимими доказами. Наведене підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові КГС ВС у справі №922/2604/20 від 20.07.2021 року. Зокрема, у вказаній справі Суд зазначив, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Аналогічні висновки щодо необхідності доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи, були також викладені у постанові ВП ВС від 19.02.2022 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Зазначення у змісті позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, не є заявою сторони про подання доказів понесених судових витрат в розумінні положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки відповідну заяву у даному випадку сторона позивача повинна була бути подати до суду до закінчення судових дебатів у справі. Таким чином, на момент ухвалення рішення у справі докази понесення стороною позивача за витрат на правову допомогу відсутні. З урахуванням викладеного, правові підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки докази стороною позивача на підтвердження понесених судових витрат по оплаті правничої допомоги до ухвалення у справі рішення не подавались. За даних обставин, вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved