Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 15 січня 2019 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження його матір`ю вказана - [PERSON] , а батько дитини зазначений зі слів матері. У зв`язку з неналежним виконанням матір`ю дитини материнських обов`язків [PERSON] з 14.03.2019 був переданий на виховання в КП «Рівненський обласний спеціалізований Будинок дитини» за розпорядженням голови Млинівської районної державної адміністрації вiд 12.03.2019 року, за час перебування дитини у закладі матір [PERSON] не відвідувала його у закладі, не телефонувала, не цікавилася станом його здоров`я. Згідно Акту про передачу дитини у сім`ю опікуна вiд 24.02.2022 року [PERSON] був переданий опікуну [PERSON] за рішення виконавчого комiтету Семидубськоi сільської ради. Відтак з 24.02.2022 до даного часу [PERSON] проживає з позивачем та його дружиною однією сім`єю у [ADDRESS] . Подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] . Причиною звернення із даним позовом до суду є те, що матір дитини повністю відсутня у його житті з березня 2019 року, вона не цікавиться життям та долею сина, покладених законом обов`язків не виконує. [PERSON] не знає та не пам`ятає біологічну матір, між ними відсутній родинний зв`язок, проживає в сім`ї позивача як у своїй рідній та знаходиться на утримання позивача. Тому, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути понесені судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.11.2024 цивільну справу за позовом [PERSON] , представник позивача - адвокат Лопухович А.О., третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Семидубської сільської ради, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на розгляд за підсудністю до Млинівського районного суду Рівненської області. 19.11.2011 представником позивача - адвокаткою Лопухович А.О на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 14.11.2024 подано апеляцій скаргу, яка була задоволена, ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 14.11.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 07.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду 05.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокатка Лопухович А.О. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що дитина була передана в сім`ю позивача 24.02.2022, на той день були призначені засідання у Органу опіки та піклування та Семидубській сільській раді, ніхто не знав, що це буде перший день повномасштабної війни. Матір дитини з моменту вилучення хлопчика в березні 2019 року та направлення його до спеціалізованого будинку та до 24.02.2022 дитиною не цікавилася та жодного разу не бачилася, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. На даний час матір в житті дитини повністю відсутня, хлопчик біологічної матері не знає взагалі. Дитина вважає батьком позивача у справі, а його дружину - мамою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що біологічна матір не має жодних стосунків з дитиною, дитині 7 років, проживає у їхній сім`ї як рідній, він навіть не знає, що вони з дружиною не біологічні батьки. Також зазначив, що про біологічну матір [PERSON] вони нічого не знають взагалі, де вона знаходиться і що робить, вона не цікавиться дитиною. В сім`ю позивача дитина була передана органом опіки, дитина була без жодного статусу. [PERSON] , що [PERSON] їм зараз, як рідний син, хочуть в подальшому усиновити дитину. Представник Органу опіки та піклування Семидубської сільської ради Білецький С.М. повністю підтримує позовні вимоги. Зазначив, що матір хлопчика повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, з 2019 року жодного разу не заявляла про себе, а до того також неналежно виконувала свої обов`язки. Дитина живе в сім`ї опікунів і єдиний шлях для забезпечення майбутнього дитини, це щоб опікуни стали на облік як усиновлювачі і відбувся подальший процес усиновлення цієї дитини. Орган опіки та піклування двічі на рік обстежує умови проживання сім`ї позивача. Також зауважив, що щодня бачить дитину, яку опікуни ведуть до школи. [PERSON] спокійний, здоровий, видно, що це дитина, яку доглядають та люблять. Дитина називає [PERSON] мама і тата, у них гарні відносини. Свідок [PERSON] (дружина позивача) в судовому засідання надала наступні пояснення: [PERSON] - матір хлопчика, з 2019 року не цікавилась дитиною, [PERSON] забрали в неї, бо не було належного догляду та відправили у спеціалізований заклад, де він і проживав. В кінці 2021 року вони з чоловіком звернулись до служби у справах дітей, що хочуть взяти дитину під опіку і їм розповіли про хлопчика [PERSON] та запропонували його взяти. Опісля, поїхали в чоловіком в Тучин, в дитячий будинок, познайомились з цим хлопчиком, дуже їм сподобався, дуже милий, їхню сім`ю хлопчик теж вподобав, з другої зустрічі сказав на [PERSON] - мама, і вже з 24.02. 2022 в сім`ю [PERSON] його передав орган опіки (згідно рішення) і відтоді його забрали та він проживає у сім`ї позивача. [PERSON] також розповіла, що працює в школі, [PERSON] навчається в 2 класі, навчається добре. В перші півроку проживання у новій сім`ї [PERSON] ще пам`ятав дітей, з якими спілкувався, а зараз він нічого не пам`ятає зі свого минулого, матір він не знає взагалі і не знає, що він прийомна дитина. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка надала такі пояснення: « [PERSON] дуже хороший хлопчик, любить своїх прийомних батьків [PERSON] і [PERSON] , вихований, веселий, доглянутий, хоче бути дослідником жуків. В сім`ї живе з першого дня повномасштабної війни , тобто з 24.02.2022 - це було заплановано заздалегідь. Він називає мене бабусею, я його зустрічаю зі школи, купуємо потім йогурт. Матір біологічна ніколи не з`являлася та не з`являється, не згадує про дитину, перше, що дитина пам`ятає - це його перше день народження в нашій сім`ї, добре пам`ятає це свято з кульками. В нас і думки немає, що це не наша дитина, [PERSON] наш рідний, Богом даний». Сім`я [PERSON] проживає в [ADDRESS] , а свідок [PERSON] - в [ADDRESS] . ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 15 січня 2019 року зареєстрували шлюб, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.9). [PERSON] народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України (№ витягу 00022275705) від 05.03.2019 батьками [PERSON] в графі відомості про батька - записано [PERSON] (відомості про батька записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України), у графі відомості про матір - [PERSON] (а.с.11). Постановою Млинівського районного суду у справі №566/403/19 вiд 13.06.2019 року матір дитини, [PERSON] , була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП за те, що повторно, протягом року, 21.02.2019 року неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме не забезпечила необхідних умов його життя, був одягнений у брудний одяг, спав у брудному ліжку, відсутня їжа дитини. Накладено стягнення у розмірі 1700 грн. (а.с.21) Згідно листа КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» РОР від 31.08.2022 №417 адресованого службі у справах дітей Семидубської сільської ради вбачається, що у даному закладі з 14.03.2019 по 22.11.2021 дійсно перебував малолітній [PERSON] , [INFO] . У «Книзі відвідувань батьками та родичами дітей» даного закладу відсутні відмітки про відвідування матір`ю - [PERSON] , малолітнього сина [PERSON] . Матір не телефонувала в заклад та не цікавилася станом його здоров`я. Дані факти вказують на підставу щодо позбавлення матері дитини батьківських прав згідно ч.1 ст.164 СУ України (а.с.14). Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку дитини - [PERSON] , [INFO] вбачається, що хлопчик з 14.03.2019 перебуває КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» відповідно до розпорядження голови Млинівської районної державної адміністрації. Навчається на денній формі навчання. Щодо фізичного розвитку потребує покращення компонентів дрібної моторики, удосконалення статичної рівноваги. За загальним висновком потребує особливих освітніх потреб. Рекомендована програма: корекційно-розвиткове навчання за програмою дітей з порушенням мовлення. Як ресурс використовувати програму для дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку від 3 до 7 років « [PERSON] » (а.с.15-17). За розглядом заяви гр. [PERSON] від 17.02.2022 про призначення його опікуном, виконавчим комітетом Семидубської сільської ради винесено рішення №16 від 24.02.2022, згідно якого [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] призначено опікуном на дитиною, позбавленою батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Згідно акту про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків) від 24.02.2022 адміністрація закладу «Тучинська спеціальна школа I-III ступенів» РОР в особі директора Мичак Т.В. в присутності начальника ССД Гощанської селищної ради передали [PERSON], [INFO] гр. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Семидубської сільської ради про встановлення опіки від 24.02.2022 №16.(а.с.18). Згідно Актів обстеження умов проживання сім`ї від 28.02.2024 та від 27.01.2025 по [ADDRESS] в будинку, що на праві власності належить [PERSON] встановлено, що умови проживання задовільні. Створені належні умови для проживання та виховання дитини, у кімнатах чисто, затишно, тепло. У розпорядженні дитини є окрема кімната, наповнена іграшками, іграми для розвитку, має достатньо одягу та взуття. На момент обстеження дитина була вдома. Стосунки в родині дружні, доброзичливі, подружжя з відповідальністю ставиться до виховання дитини. Опікун відповідально здійснює витрати необхідні для потреби дитини за рахунок державної допомоги. (а.с.19, 84). Згідно характеристики виданої Семидубською сільською радою, вбачається, що [PERSON] є жителем с.Семидуби Дубенського району, за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, офіційно працевлаштований, одружений, належно ставиться до виконання обов`язків опікуна над малолітньою дитиною. Скарги від односельчан та сусідів про порушенням ним громадського порядку в сільську раду не надходили, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.85). Згідно довідки Семидубської сільської ради №244 від 12.04.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації з [PERSON] та його дружиною [PERSON] в [ADDRESS] . (а.с.20 ). Згідно довідки №121 від 25.09.2024 [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у 1 класі Семидубського ліцею Семидубської сільської ради Дубенського району (а.с.22). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Семидубської сільської ради від 20.03.2025, визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачкою та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.82-83). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, ніколи не приймала та не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям. Подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Під час розгляду справи з показань свідків судом встановлено, що [PERSON] самоусунулася від виховання свого сина, з 2019 року взагалі не присутня в житті дитини, хлопчик з 2019 року є особою, яка позбавлена батьківського піклування та був переданий на виховання до спеціалізованого закладу, він взагалі не знає своєї матері (навіть не знає, що у нього є біологічна матір). Навіть, будучи вже в спеціалізованому закладі, матір хлопчика ні разу не провідувала сина, не цікавилася ним, зовсім не дбала та не дбає про нього, між ними відсутній родинний зв`язок. Вже з 2022 року опікою дитини займається позивач, який виявив бажання займатися вихованням та доглядом цієї дитини, хлопчик знаходиться на утримання позивача. Малолітній [PERSON] проживає у сім`ї позивача, як у своїй рідній, він навіть не знає, що ці люди не його біологічні батьки. У родині гарні, дружні відносини між собою, [PERSON] називає та вважає [PERSON] та [PERSON] батьком та матір`ю, а вони його своїм сином, в подальшому мають намір усиновити цього хлопчика. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що малолітній [PERSON] не знає своїх батьків, зокрема і біологічної матері, яка самоусунулася від усіх можливих способів спілкування з сином, і взагалі місце перебування її невідоме, зовсім не виконує батьківські обов`язки та не бажає спілкуватися з сином, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] , відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. 5.2 Також, суд роз`яснює [PERSON] , що за ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. 5.3 Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів, при вирішенні спору суд враховує що незалежно від того, проживають батьки дітей разом чи окремо, незалежно від характеру їх взаємовідносин, але той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний допомагати утримувати її і забезпечувати належні умови проживання та виховання, створювати обстановку для гармонійного розвитку. І той факт, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняє її від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, можливостей відповідачки, яка відзиву із запереченнями проти позову не подала, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі частина усіх видів його заробітку. Стягнення аліментів у такому розмірі не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, неповнолітньої дитини та відповідачки, адже цей розмір є мінімально гарантованим на одну дитину і стягується навіть за судовим наказом в безспірному порядку. 5.4. Ч. 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211.20 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. 5.5. Відповідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved