Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №3355845, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. на строк 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір позики підписано електронним підписом позичальнику, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису N1dr5XzI3I), що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі «реквізити сторін». Того ж дня позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3355845 від 30.12.2020 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», оскільки перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 30.12.2020 року, яка у свою чергу, є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Відповідно до п. 4.2. договору позики №3355845 [PERSON] до моменту його підписання вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №3355845 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, його борг на даний час складає 12 278, 40 грн., з яких 4 000, 00 грн. - основна сума боргу; 8 278,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. 21.06.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 р., за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №3355845 від 30.12.2020 р. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р., за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і за договором позики №3355845 від 30.12.2020 р. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики №3355845 від 30.12.2020 р. в її загальному розмірі 12 278, 40 грн., суму сплаченого ним при подачі позову до суду судового збору - 2422,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився з невідомих суду причин. Про судові засідання останній повідомлявся судовими повістками, які були направлені за місцем його реєстрації. Таким чином, відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідача було направлено і копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання ним до суду відзиву на позовну заяву, однак, до теперішнього часу такого відзиву суду також надано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 30.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №3355845. Вказаний Договір підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором відповідача N1dr5XzI3I. (а.с.49) Відповідно до п. 1 зазначеного Договору позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики») шляхом перерахування на банківський рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. За умовами Договору позики №3355845 сума позики складає 4000, 00 грн., надана на 14 днів, процентна ставка (базова) - 1,99 % (день). Відповідно до довідки про ідентифікацію, надані ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», клієнт [PERSON] з яким укладено договір №3355845 від 30.12.2020 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): N1dr5XzI3I 30.12.2020 року, о 16:40:56 год., електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO]( а.с.70). 21.06.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 р., за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №3355845 від 30.12.2020 р. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р., за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і за договором позики №3355845 від 30.12.2020 р. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, внаслідок чого у нього наявна заборгованість станом на день подачі позову в сумі 12 278, 40 грн., з яких 4 000, 00 грн. - основна сума боргу; 8 278,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. Як вбачається з відповіді АТ "Універсал Банк" від 13.08.2025 року картка [NUMBER] належить [PERSON] . З виписки руху коштів по вищевказаній картці вбачається перехування відповідачу 30.12.2020 року 4000 грн. та подальші його витрати. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України). У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Також суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1ст. 1081ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови укладеного сторонами договору позики в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення з нього, як боржника, заборгованості за вказаним договором, що підтверджується наданими позивачем розрахунком, який долучено до матеріалів справи та не спростовано відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, а також враховуючи те, що позовна заява була подана до суду у електронному вигляді з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору із застосуванням коефіцієнту 0,8, тобто у розмірі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024; Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024; Витяг з Акту №14-П від 19.05.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 р. Враховуючи зазначене, та, оскільки відповідач не заявляв клопотань про зменшення або необгрунтованість таких витрат, вимоги позову в цій частині також слід задовольнити повністю в сумі 3 500, 00 грн.

Outcome: approved