Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Олійник О.Л., звернулася до Вінницького міського суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0910 га. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 06.05.2001 № 1237, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 26.04.2001, позивач є власником 71/100 частки будинковолодіння, розташованого за вказаною адресою. Після реєстрації шлюбу 21.08.2017 позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується актовим записом про шлюб. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024, право власності на 71/100 частки будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] . Іншими співвласниками будинку є: [PERSON] 7/100 частки; [PERSON] 2/25 частки. Крім того, відповідно до інвентаризаційної справи та технічного паспорту від 08.05.2015 співвласниками будинку також є: [PERSON] 9/100 частки; [PERSON] 1/20 частки. Позивач зазначає, що земельна ділянка під вказаним будинковолодінням не приватизована, порядок користування нею не визначений. З метою з`ясування підстав користування земельною ділянкою представником позивача направлялись адвокатські запити до відповідних органів. Листом-відповіддю виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.04.2023 повідомлено, що рішенням виконкому від 06.12.1955 № 33/1143 за будинковолодінням [ADDRESS] [NUMBER] ( [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 910 кв.м. Позивач вказує, що неодноразові спроби врегулювати питання порядку користування земельною ділянкою та спільного вирішення питання приватизації з іншими співвласниками не дали результату. Інші співвласники не виявляють бажання реалізувати право на приватизацію часток земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду задля встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0910 га між співвласниками будинковолодіння відповідно до їх часток. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2024 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 26.09.2024 року в даній справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз». 21.03.2025 на адресу суду до Вінницького міського суду Вінницької області з ТОВ «Подільський центр судових експертиз» надійшов висновок експерта № 788 від 20.03.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, матеріали цивільної справи №127/21660/24, та інвентаризаційна справа №8591. На підставі ухвали суду 24.03.2025 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. 25.04.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Олійник О.Л., подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, згідно яких просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 910 кв.м, між співвласниками будинковолодіння , відповідно до варіанту 2 (додаток №4) висновку експерта №788 від 20.03.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, матеріали цивільної справи №127/21660/24, та інвентаризаційна справа №8591 та стягнути судові витрати з відповідачів. 05.05.2025 року представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Воронцова О.В. подала відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому вказала на те, що відповідачі частково визнають заявлені позовні вимоги і вважають, що біль вірнішим буде встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 910 кв.м, між співвласниками будинковолодіння , відповідно до варіанту 3 (додаток №6) висновку експерта №788 від 20.03.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, та стягнути судові витрати з відповідачів. 26.05.2025 року на підставі ухвали суду підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено по справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Путілін Є.В. у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Крім того зазначив, що позивач як власник 71/100 частки будинковолодіння, користується значно меншою частиною земельної ділянки, ніж їй передбачено, що порушує її права та інтереси. Дані обставини стали підставою для ініціювання питання встановлення порядку користування земельною ділянкою, однак відповідачі не бажали встановлення такого порядку та приведення земельної ділянки в відповідність до норм чинного законодавства, чим порушують права позивача на користування та оформлення своєї земельної ділянки. Також, зазначив, що кожного року позивач сплачує земельний податок за користування 646 кв.м. земельної ділянки, яка фактично захоплена відповідачами, що підтверджується ППР від 16.02.2023. від 01.04.2024 та квитанціями про оплату даного земельного податку. Тобто, фактично відповідачі самовільно захопили в користування земельну ділянку, розмір якої є значно більший ніж їм передбачено у відповідності до часток будинковолодіння. а позивач сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою відповідачами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Воронцова О.В. в судовому засіданні частково визнали заявлені позовні вимоги і вважають, що біль вірнішим буде встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 910 кв.м, між співвласниками будинковолодіння , відповідно до варіанту 3 (додаток №6) висновку експерта №788 від 20.03.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. Представник третьої особи Вінницької міської ради Шутак Б.І. в судовому засіданні при розгляді справи та вирішенню спірних питань покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Цивільного та Земельного кодексів України, щодо порядку користування земельною ділянкою. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 15, 16 ЦК України\~передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно зі статтею\~125 ЗК України\~(у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При застосуванні положень статті\~120 ЗК України\~у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності або користування. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття\~88 ЗК України). Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті\~88 ЗК України\~при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15-ц та від 13 липня 2022 року у справі № 569/14731/17. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття\~89 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлю від 06.05.2001 № 1237 (а.с. 8) [PERSON] є власником 71/100 частки будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] 95. Дане свідоцтво видане на підставі рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 26.04.2001. Згідно з актом про шлюб від 21.08.2017 (а.с. 9) позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024 (а.с. 10) право власності на 71/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] зареєстровано за Позивачем, індексний номер 49902999. Згідно з тією ж інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024 іншими співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS] є: [PERSON] частка 7/100, [PERSON] частка 2/25. Згідно з інвентаризаційною справою та технічним паспортом від 08.05.2015 (а.сю 11) іншими співвласниками будинку по [ADDRESS] , окрім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є: [PERSON] частка 9/100, [PERSON] частка 1/20. Водночас земельна ділянка під даним будинковолодінням не приватизована, порядок користування земельною ділянкою не встановлений. Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів трудящих № 33/1143 від 06.12.1955 за будинковолодінням [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 910 кв. м. Ці обставини також підтверджуються самим рішенням виконкому Вінницької міської ради народних депутатів трудящих № 33/1143 від 06.12.1955. Отже, домоволодіння [ADDRESS] , перебуває у приватній спільній частковій власності: [PERSON] - 71/300 частки, право власності виникло на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №651 від 24 квітня 2001р. (інв. спр. №8591, арк. 205), підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № [NUMBER] від 06.05.2001р. (інв. спр. №8591, арк. 203). [PERSON] - 9/100 частки, право власності виникло на підстав: рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №651 від 24 квітня 2001р (інв. спр. №8591, арк. 205), підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] на частину домоволодіння від 30.07.2008р. зареєстрованого 04 серпня 2008 року у КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу за №165 за реєстровим №705 (інв. спр. №8591, арк. 264 зворот) замість біржового контракту № [NUMBER] купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Вінницькій товарній універсальній біржі 13.11.1997р., рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 16.04.2008р., справа №2- 2394/08 (інв. спр. №8591, арк. 258, 259). [PERSON] - 2/25 частки, право власності виникло на підставі договору дарування, серія та номер 5178 від 31.10.2013 р., посвідченого Рудиком Валерієм Вікторовичем, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 381057111, від 31.05.2024р. (цив. спр. №127/21660/24, арк. 10). [PERSON] - 3/20 частки, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1983р., посвідченого Бондарчук Г.Ф., державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №4-1772, в постійне користування покупця відійшли: коридор 4-1, кухня 4-2, кімната 4-3, житловою площею 13,6 кв.м., хлів «Ж» (інв. спр. №8591, арк. 147, 148). [PERSON] - 7/100 частки, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 08 листопада 2019р., зареєстровано в реєстрі за №2155, посвідченого Терещенко Валентиною Василівною, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області (надано для огляду під час проведення натурного обстеження), підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 381057111 від 31.05.2024р. (цив. спр. №127/21660/24, арк. 10). Відповідно до рішення №33/1143 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 06 грудня 1955р. вирішено (цив. спр. №127/21660/24, арк. 13, 14), (інв. спр. №8591, арк. 406, 407): зареєструвати за землекористувачами будівельного кварталу №3 8-39 43159,0 кв.м. Виявлені лишки земельних ділянок 76470 кв.м. залишити у тимчасове користування, зареєструвати за землекористувачами по [ADDRESS] ), земельну ділянку площею 910 кв.м. Як встановлено в ході судового розгляду, а також відображено у висновку експерта, відповідно до схеми розташування будівель та споруд по [ADDRESS] (інв. спр. №8591, арк. 381) технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] складеного станом на 28 лютого 2023р. (інв. спр. №8591, арк. 381, 382, 383, 384, 387, 388) на земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. «А»; Житловий будинок літ. «Б» (документи що підтверджує прийняття до експлуатації- відсутній); Прибудова літ. «Б1»; Підвал літ. «п/А»; Мансарда літ. «м/Б»; незавершене будівництво мансарди літ. «м/Б) (документ, що підтверджує надання дозволу на проведення будівельних сутній); сарай літ. «п/Б» ; сарай літ. «В»; сарай літ. «Г» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації - відсутній); сарай літ. «О»; сарай літ. «Р» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації- відсутній); сарай літ. «Л» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації - відсутній); огорожа №1; хвіртка №2; колодязь №3 (а.с 143). Експертом також натурним обстеженням встановлено, що на земельній ділянці також розташована дерев`яний сарай та навіс, біля входу до житлового будинку літ. «Б», який перебуває у користуванні [PERSON] влаштований тамбур із металопластика, відомості щодо яких відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №8591 на земельній ділянці, наявні будівлі, на які відсутні документи, що підтверджують прийняття експлуатації, а саме: житловий будинок літ. «Б», сарай літ. «Г», сарай літ. «Л», сараї літ. «Р», незавершене будівництво мансарди літ. «м/Б». Також експертом у своєму висновку зазначено, що у інвентаризаційній справі №8591 на арк. 363 міститься акт комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 без дозволу на виконання будівельних робіт в м. Вінниця від 22.05.2015, який затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.05.2015 №1152. Відповідно до акту комісія розглянувши заяву [PERSON] від 14.05.2015 та подані документи щодо прийняття в експлуатацію збудованих будівель та споруд: мансарда літ. «м1/Б», частина житлового будинку літ. «Б», розм. 6,58 х 5,75м., загальною площею 66,0кв.м., 33,4кв.м. І запропонувала виконкому міської ради розглянути поданий акт комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 без дозволу на виконання будівельних робіт, з одночасним вирішенням питання про його затвердження при наявності відмови комісії в прийнятті до експлуатації. Отже, фактичний порядок користування домоволодіння [ADDRESS] станом на час проведення експертгного дослідження склався наступним чином: у фактичному користуванні співвласника 71/100 частки [PERSON] перебуває: прибудова літ. «Б1» заг. пл. 107,7 кв.м., сарай літ. «п/Б1», сарай літ. «О»; у фактичному користуванні співвласника 9/100 частки [PERSON] перебуває частина житлового будинку літ. «А» заг. пл. 37,0кв.м., а саме коридор 1-1 пл. 3,3 кв.м., кімната 1-2 пл. 15,3 кв.м., кімната 1-3 пл. 11,1 кв.м., кухня 1- 4 пл. 7,2 кв.м., підвал літ. «п/А» пл. 18,4кв.м., сарай літ. «В», сарай літ. «Р», дерев`яний сарай відомості, щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи; у фактичному користуванні співвласника 2/25 частки [PERSON] перебуває: частина житлового будинку літ. «А», заг. пл. 39,0 кв.м., а саме коридор 2-1 пл. 3,2 кв.м., кухня 2-2 пл. 6,2 кв.м., кімната 2-3 пл. 12,8 кв.м., кімната 2-4 пл. 16,8 кв.м., сарай літ. «Г», навіс відомості, щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи; у фактичному користуванні співвласника 3/20 частки [PERSON] перебуває частина житлового будинку літ. «Б», заг. пл. 26,3 кв.м., а саме кухня 4-1, пл. 12,6 кв.м., кімната 4-2 пл. 13,7 кв.м., незавершене будівництво ^ мансарди літ. «м/Б», сарай літ. «Л», колодязь №3; у фактичному користуванні співвласника 7/100 частки [PERSON] 7/100 перебуває: частина житлового будинку літ. «Б», заг. пл. 32,6кв.м., а саме кухня 3-1, пл. 30,5 кв.м., санвузол 3-2 пл. 2,1 кв.м., мансарда літ. «м'/Б»: а саме кімната 3-3 пл. 33,4 кв.м., тамбур із металопластика, відомості щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи. Після проведення інструментальних обмірів земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] становить 1019,0кв.м., що на 109,0кв.м. (1019,0 - 910,0) більше від площі земельної ділянки, яка була закріплена рішенням №33/1143 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від і- грудня1955р. Станом на час проведення дослідження експертом було встановлено, що у фактичному користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,1019 га. (1019,0 кв.м.), яка знаходиться в межах: А - Б - землі загального користування ( [ADDRESS] ) - 1,596 м., 7,428 м . 1,493 м., 1,428 м., 1,508 м., 6,098 м., 1,094 м.; Б - В- землі гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , [PERSON] - 9,723 м., 0,296 м.. 6,717 м„ 3,459 м., 1,138 м., 3,855 м„ 0,344 м., 6,233 м., 24,102 м.; В - Г- землі територіальної громади міста - 6,710 м., 0,229 м., 1,369 м., 1,087 м., 8,536 м.; Г - Д - землі гр. [PERSON] - 6,314 м., 6,091 м., 4,001 м., 1,092 м., 15,5 52 м., 1,103 м., 15,594 м.,; Д- А- землі територіальної громади міста - 6,632 м. Крім того, як встановлено експертом після проведеного натурного обстеження земельної ділянки площею 0,1019 га. домоволодіння [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що у фактичному користуванні співвласника 71/100 частки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 170,0кв.м., у фактичному користуванні співвласника 9/100 частки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 203,0кв.м., у фактичному користуванні співвласника 2/25 частки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 228,0кв.м., у фактичному користуванні співвласника 3/20 частки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 140,0кв.м., у фактичному користуванні співвласника 7/100 частки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 123,0кв.м. Земельна ділянка, яка використовується співвласниками спільно має площу 118,0 кв.м. Площа земельної ділянки домоволодіння, яка входить до її складу та яка не перебуває у фактичному користуванні співвласників становить 36,0кв.м. На додатку 1 експертом графічно відображено план фактичного користування земельною ділянкою площею 0,1019га. домоволодіння [ADDRESS] , між співвласниками (а.с 151). На додатку 2 експертом приведено умовні позначення до плану фактичного користування земельною ділянкою площею 0,1019 та. домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками (а.с 152). Судом також встановлено, що на підставі рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради про зміну часток в будинковолодіннях від 26.04.2001 №651 (інв. спр. №8591, арк. 205), затверджено зміну часток будинковолодіннь в зв`язку з невідповідністю часток з реальними частинами: [PERSON] - 9/100; [PERSON] - 2/25 ( [PERSON] ); [PERSON] - 7/100 ( [PERSON] ); [PERSON] - 1/20; [PERSON] - 71/100 ( [PERSON] ) Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ізст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Тобто до співвласників будинку перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розмішені їх частки житлового будинку, прибудов та господарських споруд, та частки земельної ділянка, необхідні для їх обслуговування відповідно до розміру часток в спільній власності на будинок. Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, а також з наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого немає підстав, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Такого висновку дійшов Верховного Суду України у постанові від 15травня 2017року у справі №705/6917/14-ц. Позивач звертаючись до суду просила встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до їх часток в будинковолодінні з урахуванням фактичного користування. Позивач, як власник 71/100 частки будинковолодіння, користується значно меншою частиною земельної ділянки, ніж їй передбачено, що порушує її права та інтереси. Відповідачі не бажають встановлення порядку та приведення земельної ділянки в відповідність до норм чинного законодавства, чим порушують права позивача на користування та оформлення своєї земельної ділянки. Також слід зазначити, що кожного року позивач сплачує земельний податок за користування 646 кв.м. земельної ділянки, що підтверджується ППР від 16.02.2023. від 01.04.2024 та квитанціями про оплату даного земельного податку (а.с 198-199). За клопотанням учасників справи в справі з метою визначення порядку користування земельною ділянкою судом була призначена експертиза. Згідно висновку експерта від 20.03.2025 № 788 встановити порядок користування земельної ділянки між власниками можливо та надано 2 варіанти для встановлення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до фактичного розміру часток власників будинковолодіння: позивач - частка 71/100; [PERSON] - частка 7/100; [PERSON] - частка 2/25; [PERSON] - частка 9/100; [PERSON] - частка 1/20. Опрацювавши варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, наданими експертом, суд вважає, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 (додаток 4) відповідає фактичному розміру часток власників будинковолодіння, не порушує права учасників справи та є найбільш логічним для майбутнього використання земельної ділянки. Також, у висновку експерта зазначено про численне самочинне будівництво Відповідачів на земельній ділянки, що підтверджує самозахват відповідачами частини земельної ділянки, яка їм не передбачено згідно законодавства. У висновку експерта зазначено, що у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 203 та 228 кв.м. відповідно, в позивача - 170 кв.м. Отже, при менших частках будинковолодіння відповідачі користуються більшими земельними ділянками ніж позивач. Згідно висновку експерта, ідеальна частка земельної ділянки позивача становить 646 кв.м., за яку позивач і сплачує земельний податок. Позивачу не вдалося дійти згоди з відповідачами у встановленні порядку користування спірною земельною ділянкою. Договір про порядок користування земельною ділянкою між ними, як дійсними співвласниками будинковолодіння, не укладено. Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів про те, що правильним та справедливим буде встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 3 (додаток 6 до експертного висновку № 788 від 20.03.2025 року). Зазначений варіант, який визначає порядок користування виходячи з розміру часток кожного зі співвласників у праві власності на будинковолодіння станом на 19.04.2001 року з частковим урахуванням фактичного користування земельною ділянкою, тобто до перерахунку часток, у ході судового розгляду свого підтвердження не знайшов. Крім того твердження відповідачів, що перерахунок часток за ініціативи [PERSON] відбувся без їхнього відому та згоди, є безпідставними, оскільки на підставі рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради про зміну часток в будинковолодіннях від 26.04.2001 №651 (інв. спр. №8591, арк. 205), затверджено зміну часток будинковолодіннь в зв`язку з невідповідністю часток з реальними частинами: [PERSON] - 9/100; [PERSON] - 2/25 ( [PERSON] ); [PERSON] - 7/100 ( [PERSON] ); [PERSON] - 1/20; [PERSON] - 71/100 ( [PERSON] ) і вказане рішення не оспорювалося і доказів такого в ході судового розгляду не надано стороною відповідачів. Отже, твердження відповідачів про те, що після виокремлення первинних часток співвласників будинковолодіння до них перейшло право користування відповідними частинами земельної ділянки, на якій розташовані частки кожного співвласника житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також частинами земельної ділянки, необхідними для їх обслуговування відповідно до розміру часток у спільній власності на будинок, і що подальша зміна (перерахунок) розміру часток не впливає на порядок користування земельною ділянкою, є помилковими та судом до уваги не приймаються. Такі доводи спростовуються положеннями: статей 88, 89 Земельного кодексу України**, які передбачають, що у разі спільної часткової власності на земельну ділянку кожен із співвласників має право на виділення своєї частки у натурі, а порядок користування земельною ділянкою може бути визначений за домовленістю співвласників або в судовому порядку; статті 120 Земельного кодексу України**, відповідно до якої у разі переходу права власності на будівлю чи споруду до іншої особи до неї переходить і право користування (або частка у праві користування) земельною ділянкою, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості; статті 358 Цивільного кодексу України**, яка встановлює, що співвласники майна мають право на виділення своєї частки зі спільного майна, а у випадку неможливості на визначення порядку користування ним. Таким чином, зміна розміру часток у праві власності на будинковолодіння безпосередньо впливає і на розмір та порядок користування земельною ділянкою, оскільки право на землю є похідним від права власності на нерухомість. Тому розглянувши запропоновані варіанти, суд дійшов висновку, що порядок користування земельною ділянкою слід встановити згідно варіанту № 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою (додаток 4) висновку судової земельно-технічної експертизи № 788 від 20.03.2025 року, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз», згідно з яким: [PERSON] користується земельною ділянкою площею 328,0 кв.м, позначеною на плані жовтим кольором, [PERSON] - земельною ділянкою площею 123,0,0 кв.м, позначеною на плані блакитним кольором, [PERSON] - земельною ділянкою, площею 111,0 кв.м, позначеною на плані зеленого кольором, [PERSON] - земельною ділянкою, площею 114,0 кв.м, позначеною на плані фіолетовим кольором, [PERSON] - земельною ділянкою, площею 90,0 кв.м, позначеною на плані коричневим кольором, земельна ділянка площею 22,6 кв.м, позначена на плані сірим кольором, залишається в спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд звертає увагу, що відповідно до заключення про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (знаходиться на а.с. 81-82 т. 1) земельна ділянка була зареєстрована власниками будинковолодіння у наступному порядку: - [PERSON] 50%, - [PERSON] 25%; - [PERSON] 25%. В подальшому 02.04.1969р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу своєї частки із [PERSON] яка 14.10.1998 подарувала свою частку [PERSON] . Тому на переконання суду, встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно вказаного варіанту, про який просить позивач, не завдає шкоди її раціональному використанню, в тому числі із урахуванням видового використання земельної ділянки, при цьому є найбільш наближений до пропорційності часток осіб у праві власності жилого будинку, має менше відхилення від ідеального значення на відміну від інших варіантів, відповідає інтересам кожного із сторін та досить наближено відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою. Такий порядок користування земельною ділянкою не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною будинковолодіння та забезпечувати обслуговування своєї частки. Щодо твердження сторони відповідачів про встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд звертає увагу, що стороною відповідачів, не надано належних та допустимих доказів про те, що між сторонами чи попередніми власниками укладався договір про порядок користування земельною ділянкою та такий порядок відповідає фактичному користування нею. Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20)зроблено висновок про те, що частина перша статті 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Водночас при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості потрібно враховувати те, що зазначена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою права визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на зазначену нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, потрібно виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16. Верховний Суд України у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 встановив, що порядок володіння і використання земельної ділянки, яка знаходиться у спільній частковій власності, в тому числі тієї, на якій розташовані житловий будинок, господарські будівлі та споруди співвласників, визначається передусім домовленістю між співвласниками залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. При вирішенні спорів на підставі статті 88 Земельного кодексу України, ця домовленість має враховуватися як при розгляді конфліктів між самими співвласниками, так і при участі осіб, що пізніше придбали частку у спільній власності на землю або житловий будинок. Суд може не визнавати домовленість, якщо вона порушує права одного зі співвласників, позбавляє його можливості користуватися призначеною йому частиною будинку, фактично виключає зі списку користувачів ділянки чи суперечить нормам архітектурно-будівельного, санітарного чи протипожежного характеру. Якщо співвласники до судового розгляду не визначили розмір часток у спільній власності на землю або порядок її використання, суд виходить із частки позивача (позивачів) у вартості житлового будинку, господарських будівель та споруд на момент виникнення спільної часткової власності чи перетворення сумісної власності. У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України наголосив, що першочергове значення у регулюванні відносин між співвласниками має їхня домовленість. Однак, у разі неможливості добровільного узгодження порядку користування спільним майном через виникнення конфлікту, суд може визначити порядок його використання. Співвласники мають право на ідеальну частку у спільній власності це абстрактна форма співвідношення прав кожного власника щодо майна. При виділенні конкретної частки майна в натурі спільна власність припиняється. Реальна частка використовується у разі поділу майна або встановлення порядку користування ним відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України. Необхідно розмежовувати порядок припинення режиму спільної власності і порядок застосування її користування. Якщо правовий режим спільної часткової власності зберігається, суд може виділити в користування учасникам спору реальні частки, адекватні їхнім ідеальним, навіть допускаючи мінімальні відхилення у розмірах через технічну неможливість їх точного дотримання. У постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 суд визначив, що при переході права власності на нерухомість право власності на земельну ділянку виникає одночасно з правом власності на об`єкти, зведені на ділянці. Це правило поширюється також на випадки, коли право на землю не було зареєстроване одночасно з нерухомістю, але земельна ділянка мала ознаки об`єкта власності. Порядок користування ділянкою визначається пропорційно до часток власників нерухомості, якщо вони не дійшли альтернативної домовленості. Суд при\~розгляді таких\~спорів має\~враховувати частки\~співвласників та\~існуючі погодження\~щодо порядку\~користування землею\~або договори,\~укладені у\~законному порядку.\~У випадках,\~коли порядок\~користування земельною\~ділянкою було\~погоджено між\~співвласниками,\~а підстав\~для його\~перегляду немає,\~суд використовує раніше визначені домовленості для вирішення питання щодо користування. Отже, із вказаних варіантів наданих експертом, найбільш наближений до фактичного порядку користування та узгодженої між співвласниками на момент первинної реєстрації земельної ділянки частки (50%) є варіант № 2 висновку, адже якщо виходити з частки 50 % розмір земельної ділянки позивача має складати 455 кв.м. (варіант №2 пропонує 350 кв.м. (менше на 105 кв.м) тоді як варіант №1 (перевищує вказаний розмір на 80кв.м) варіанти №3 ( пропонує на 250кв.м.) варіант №4 (пропонує на 280 кв.м. менше). Отже, варіант № 2 висновку експерта найбільш наближений до 50% частки земельної ділянки право на яку мала [PERSON] і право на яку перейшло до позивача [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved