Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

07 липня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді\~Новокодацького районного\~суду міста\~Дніпра від\~14\~липня 2025\~року позовну\~заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 13 березня 2024 року між [PERSON] і ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 7679481, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 9 900 грн. строком на 360 днів по 08 березня 2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,20 % за кожен день користування кредитом від суми позики. 22 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22012025/1, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 7679481 від 13 березня 2024 року. Відповідач зобов`язання не виконала, кошти не повернула, відсотки не сплатила, тому станом на 22 січня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором № 7679481 від 13 березня 2024 року у розмірі 40 327 грн. 49 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 898 грн. 02 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 25 479 грн. 47 коп. та штрафу (пені) у розмірі 4\~950 грн. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7679481 від 13 березня 2024 року у розмірі 40\~327 грн. 49 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2024 року між [PERSON] і ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 7679481, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 9 900 грн. строком на 360 днів по 08 березня 2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,20 % за кожен день користування кредитом від суми позики (а.с. 5-13). Також, відповідно до умов п. 6.4 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 297 грн. на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 99 грн., починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. 22 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22012025/1, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 7679481 від 13 березня 2024 року (а.с. 17-19, 20, 21). Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого, станом на 22 січня 2025 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 40 327 грн. 49 коп. (а.с. 22). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом [NUMBER] у розділі «Реквізити та підписи сторін» в кредитному договорі № 7679481 від 13 березня 2024 року (а.с. 13). Тобто, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. У зв`язку\~з тим,\~що отримання\~у кредит\~грошових коштів\~відповідачем підтверджено\~належними доказами\~по справі,\~і у\~такого учасника\~справи в\~силу укладеного\~договору виникло\~зобов`язання повернути\~такі кошти\~частинами,\~у розмірах\~та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 7679481 від 13 березня 2024 року у розмірі 40 327 грн. 49 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 898 грн. 02 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 25 479 грн. 47 коп. та штрафу (пені) у розмірі 4\~950 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 43 355 грн. 49 коп. (40 327 грн. 49 коп. + 3 028 грн. = 43 355 грн. 49 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved