Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-28 00:00:00

19 серпня 2025 року ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал-Фінанс" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 31 січня 2024 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7534063, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 100,00 грн, строком на 363 дні, шляхом переказу їх на платіжну карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. В ході укладення договору факторингу № 30.09/24-Ф від 30 вересня 2024 року позивач набув права вимоги за вищевказаним договором. Оскільки [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, станом на 30 вересня 2024 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 30 764,60 грн, з яких 10 100,00 - заборгованість за кредитом, 20 664,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 30 764,60 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення( виклику) сторін та витребувано докази. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 10 100,00 грн, а також відсотків за користування кредитом в розмірі 10 100 грн, в решті позову просила відмовити. Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу просила задоволити частково. Відповідач зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 20\~664,60 грн не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 10 100,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Також відповідач зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу права вимоги до нього за укладеним договором, оскільки, на її думку, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 30.09/24-Ф від 30 вересня 2025 року сформований позивачем, так як підписи та печатки директорів товариств проставлені безпосередньо не на вказаному документі, а перенесені з іншої документації. Також відповідач надала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважає їх завищеними та необґрунтованими. 07 березня 2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, який містить аргументи, які є аналогічними викладеним в позовній заяві. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31 січня 2024 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7534063, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 100,00 грн, строком на 363 дні, шляхом переказу їх на платіжну карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 31 січня 2024 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Таблицю обчислення загальної вартості кредиту (Додаток № 1 до договору) та Паспорт споживчого кредиту. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено повідомленням листом ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20241014-1/1 від 14 жовтня 2024 року та не оспорюється відповідачем. Таким чином, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" умови договору виконало в повному обсязі, а відповідач, не сплативши жодного платежу за кредитним договором, умов договору не виконала, коштів не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. 30 вересня 2024 року ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Факторингова компанія"Укрглобал-Фінанс" уклали договір факторингу № 30.09/24-Ф, згідно умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", зокрема до [PERSON] за договором № 7534063 від 31 січня 2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 7534063 від 31 січня 2024 року становить 30 764,60 грн, з яких 10 100,00 - заборгованість за кредитом, 20 664,60 грн заборгованість за нарахованими процентами. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. В силу положень ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості. Так, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача порушенні відповідачем, а тому вони підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7534063 від 31 січня 2024 року в розмірі 30 764,60 грн. Підстав для зменшення розміру стягуваних відсотків судом не встановлено, оскільки вони нараховані в порядку ст. ст. 1048, 1046-1 ЦК України, а не як міра відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, їх розмір був погоджений відповідачем при укладанні кредитного договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Із положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представником позивача надано до суду усі необхідні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, враховуючи співмірність наданих адвокатом Руденко К. В. послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, беручи до уваги, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved