Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-22 00:00:00

Представник позивача\~за довіреністю\~ Блізнєцов\~М.Є.,\~в інтересах\~Приватного акціонерного\~товариства «Черкаське\~хімволокно» в\~особі Відокремленого\~підрозділу «Черкаська\~ТЕЦ»,\~звернувся до\~суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, у якій просить суд: -\~стягнути з\~ [PERSON] на\~користь Приватного\~акціонерного товариства\~«Черкаське хімволокно»\~в особі\~Відокремленого підрозділу\~«Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесках за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії за період з березня 2020 року по серпень 2024 року в розмірі 59\~386 грн 13 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 3 028 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 грудня 2010 року між ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 876 від 02 грудня 2010 року. 01 серпня 2012 року, раніше укладений договір було переукладено на Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 876. 25 червня 2013 року, укладений договір від 01 серпня 2012 року переукладено на Договір на постачання теплової енергії № 876. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022 затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії/гарячої води, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії/гарячої води, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії/гарячої води, порядок оплати. Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022 та п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1023, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно вищезазначених постанов КМУ № 830 та № 1182 (із змінами внесеними ПКМУ № 1022 від 08.09.2021 року та ПКМУ № 1023 від 08.09.2021 року відповідно) опубліковані на офіційному веб-сайті Позивача за посиланням https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. Таким чином, представник позивача вказує, що раніше укладений договір про постачання теплової енергії № 876 від 25 червня 2013 року, було фактично замінено на Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (дата публікування на офіційному сайті виконавця послуги 13 жовтня 2021 року), шляхом акцепту публічної оферти. Безпосередньо для договору споживача [PERSON] було присвоєно номера внутрішнього бухгалтерського обліку № 876 - для Договору постачання теплової енергії. Відповідно до Додатку № 1 до Договору на постачання теплової енергії № 876 від 25 червня 2013 року, приміщення, за яким здійснюється постачання теплової енергії знаходяться за адресою: - [ADDRESS] , площею 37,9 кв.м.); - [ADDRESS] (Прим. гуртожитку 1-го поверху № 4, площею 105,1 кв.м.) Заборгованість виникла за постачання теплової енергії саме до приміщення гуртожитку 1-го поверху № 4, площею 105,1 кв.м. Право власності на зазначене приміщення набуте [PERSON] у відповідності до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1735 від 30 травня 2011 року. У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00050169057 від 20 березня 2025 року, [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] (відповідач по даній справі) успадкував вказане нежитлове приміщення на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Звенигородською державною нотаріальною конторою від 03 грудня 2019 року за № 2632, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03 грудня 2019 року, номер запису про право власності: 34442572, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1976745071101. Вказана обставина підтверджується Договором дарування нежитлового приміщення № 1-1342 від 13 серпня 2024 року. У відповідності до вказаного Договору, спірне нежитлове приміщення було передаровано відповідачем громадянці [PERSON] . З огляду на вище вказане, представник позивача зазначає, що [PERSON] був власником нежитлового приміщення гуртожитку 1-го поверху № 4, площею 105,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] в період з 03 грудня 2019 року по 13 серпня 2024 року, а тому заборгованість виникла в період власності [PERSON] , відтак останній являється належним відповідачем у даній цивільній справі. Відтак, представник позивача стверджує, що відповідачем систематично порушувалися умови договору, зокрема здійснювалась сплата за отриманні послуги не в повному обсязі. Також відповідач не здійснював оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії згідно ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17 вересня 2019 року. Враховуючи вище викладене за період\~з березня\~2020\~року по\~серпень 2024\~року у відповідача виникла заборгованість за постачання теплової енергії та внесків, в розмірі 59 386 грн 13 коп. За вказаних обставин позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 23 вересня 2025 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за останнім відомим місцем його реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (стаття 14 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які на час розгляду справи по суті хоч і втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022, проте період, за який виникла заборгованість у відповідача, підпадає під їх регулювання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Судом установлено,\~що ПрАТ\~«Черкаське хімволокно»\~в особі\~ВП «Черкаська\~ТЕЦ» на\~підставі ліцензії\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~№ 374 від 30 листопада 2012 року та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24 травня 2000 року та № 1480 від 31 жовтня 2007 року надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] . Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16 травня 2018 року судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії. На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» встановлено, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно». Крім того, відповідно до п. 2.6 Положення вбачається, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами. Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30 травня 2011 року зареєстрованого в реєстрі за № 1735 встановлено, що [PERSON] прийняла у власність приміщення 1-го поверху № 4, загальною площею 105,1 кв.м., гуртожитку літ А-5, розташованого в [ADDRESS] . Також судом встановлено, що 02 грудня 2010 року між ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 876. 01 серпня 2012 року, раніше укладений договір було переукладено на Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 876. 25 червня 2013 року, укладений договір від 01 серпня 2012 року переукладено на Договір на постачання теплової енергії № 876. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00050169057 від 20 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] . Встановлено, що [PERSON] успадкував вказане нежитлове приміщення на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Звенигородською державною нотаріальною конторою від 03 грудня 2019 року зареєстрований в реєстрі № 2632, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03 грудня 2019 року, номер запису про право власності: 34442572, номер об`єкта нерухомого майна: 1976745071101. Відповідно до договору дарування нежитлового приміщення від 30 серпня 2024 року встановлено, що [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] нежитлове приміщення 1-го поверху № 4, загальною площею 105,1 кв.м., гуртожитку літ А-5, розташованого в [ADDRESS] . Таким чином, встановлено, що [PERSON] був власником нежитлового приміщення гуртожитку 1-го поверху № 4, площею 105,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] , в період з 03 грудня 2019 року по 13 серпня 2024 року. Відтак, заборгованість виникла в період власності [PERSON] , а тому останній являється належним відповідачем у даній цивільній справі. Згідно з розрахунком за період з березня\~2020\~року по\~серпень 2024\~року у відповідача виникла заборгованість за постачання теплової енергії та Внесків, в розмірі 59 386 грн 13 коп. Таким чином, відповідач був споживачем послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії), які надає ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за вищевказаною адресою, а тому, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачами зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не оплачувалися надані ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 59 386 грн 13 коп., суд приходить до висновку про стягнення вказаної заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved