Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просить суд встановити йому додатковий строк один місяць для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову вказує, що позивач є спадкоємцем померлої за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Василенком О.А. 05.02.2019 № 816, згідно з яким йому заповідано земельну ділянку з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, що належала спадкодавці на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯГ № 795343, виданого 09.01.2008 р. Коростишівським районним відділом земельних ресурсів. Зазначає, що після смерті [PERSON] за заявою її спадкоємців [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] заведено спадкову справу № 33/2023 від 28.04.2023 р. 25.02.2025 року представник позивача [PERSON] подала до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Мошковської З.І. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Втім отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском встановленого ст.ст. 1268- 1270 Цивільного кодексу України строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він не перебуває у родинних стосунках із померлою, проживає у м. Києві і про сам факт смерті [PERSON] йому стало відомо вже після спливу шестимісячного строку. В умовах воєнного стану не мав можливості вчасно звернутись і подати заяву про прийняття спадщини за місцем прийняття спадщини. У відзиві [PERSON] заперечила щодо задоволення позову. Вказала, що вона разом із відповідачем [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті їх матері і вони отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачем не наведено об`єктивних і непереборних, істотних труднощів, які існували для спадкоємця на вчинення дій пов`язаних із прийняттям спадщини. Незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача, вказує, що про смерть [PERSON] йому стало відомо на початку лютого 2025 року у ході розмови із його знайомою [PERSON] . Тобто про настання смерті заповідачки як підстави для відкриття спадщини позивач не знав протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини та з часу відкриття спадщини. Не отримував будь-яких повідомлень від нотаріуса про закликання його до спадкування за заповітом, як це передбачено ст. 63 Закону України «Про нотаріат», відповідно і не мав можливості для ознайомлення із матеріалами спадкової справи, що є нотаріальною таємницею. Строк на прийняття спадщини пропущено з поважних причин. Представник позивача адвокат Свистуленко М.П. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав обгрунтувавши викладеними у позові доводами. Пояснила, що позивач не належить до жодної із черг спадкування за законом, не був обізнаний про смерть спадкодавиці, що і стало фактично причиною пропуску шестимісячного строку. Вважає, що причини пропуску строку є поважними, адже фактично про смерть [PERSON] позивач дізнався у лютому 2025 році, а до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини звернувся 25.02.2025 року. Заповіт не оспорений не визнаний недійсним. Станом на 2022 рік позивачу було відомо про наявність складеного [PERSON] на його користь заповіту Про обставини того яким чином позивач був проінфорований про наявність заповіту та отримання його оригіналу їй невідомо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що є спадкоємцем після смерті матері. Позивача не знає, про наявність заповіту йому нічого не відомо. Мати проживала одна в м. Коростишів. У м. Київ він міг її підвозити на авто до сестри, однак останній раз приїздив з матір`ю у м. Київ давно, до 2019 року. В 2019 році мати не їздила у м. Київ. Свідка [PERSON] не знає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Вказала, що є спадкоємицею після смерті матері. Позивача не знає, він не є сусідом, родичем матері чи її. Про наявність заповіту їй нічого не відомо. Мати проживала у м. Коростишів постійно. У м. Київ приїздила раніше, але лише разом із братом. Вважає, що мати не могла самостійно поїхати у м. Київ у віці 88 років та скласти заповіт. Представник відповідачів адвокат Міхненко С.С. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову обґрунтувавши викладеними у відзиві доводами. Вказав, що позивач будучи обізнаним про наявність заповіту на його користь не прийняв спадщину у шестимісячний строк після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свідок(сторони позивача) [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була знайома з померлою [PERSON] , оскільки її земельна ділянка(для городництва) та земельна ділянка [PERSON] були поруч. Позивач [PERSON] є її знайомими. На початку лютого 2025 року мала розмову з [PERSON] , який запитував у неї про [PERSON] і вона повідомила позивачу про те, що [PERSON] у померла у грудні 2022. Про наявність складеного [PERSON] заповіту на користь позивача вона нічого не знала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Коростишів, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №536. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ № 795343, виданого 09.10.2008 року Коростишівським районним відділом земельних ресурсів, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, площею 1,1703 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зі змісту заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. реєстровий №816, слідує, що 05 лютого 2019 у м. Києві, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , заповіла позивачу [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] земельну ділянку з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, площею 1,1703 га, що за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Мошковської З.І від 25.02.2025 №61/02-31, відмовлено [PERSON] , яка діє від імені позивача [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, площею 1,1703 га, що за адресою: Городська сільська рада, Коростишівського (після перейменування Житомирського) району, Житомирської області у зв`язку із пропуском строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини. Зі змісту постанови нотаріуса вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи №33/2023 від 28.04.2023 року заведеної до майна померлої [PERSON] коло спадкоємців складають її діти: [PERSON] та [PERSON] 24 листопада 2023 року між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадщини за змістом якого вбачається наступне. У власність [PERSON] переходить земельна ділянка з кадастровим номером 1822587900:08:000:0176, що знаходиться на території Харитонівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. У власність [PERSON] , переходить: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий 1822510100:01:003:0119, площею 20,0608 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи. Так звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , тому останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини було 22 червня 2023 року. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач через свого представника звернувся 25.02.2025 року та в цей же день отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 6 місяців, а саме більше 1 року та 7 місяців. Основною причиною пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач зазначав його необізнаність про смерть спадкодавці [PERSON] , у тому числі через відсутність родинних зв`язків та вказував на віддаленість місця проживання позивача в м. Києві та місцезнаходження спадкового майна: земельної ділянки з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, що знаходиться на території: Старосілецької територіальної громади Житомирського району, Житомирської області, ділянка 18, введений правовий режим воєнного стану(у відповіді на відзив). Оцінюючи наявність підстав для визнання поважними зазначених позивачем причин пропуску строку суд враховує, що обґрунтованість вимог повинна підтверджуватися належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо обставин дати обізнаності позивача про смерть спадкодавиці, то лише пояснення свідка [PERSON] про те, що вона лише у лютому 2025 року повідомила позивачу про смерть [PERSON] суд не вважає достатніми на підтвердження дійсності такої обставини. За відсутності будь-яких інших письмових доказів, чи існування обставин, які б у сукупності вказували на те, що позивач не знав про смерть спадкодавці до лютого 2025 року,суд вважає, що така обставина є недоведеною. Тягар доказування у даному випадку покладено на позивача. При цьому у даному конкретному випадку суд враховує, те що хоча позивач і не належить до жодної із черг спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак як повідомила представник позивача, то про наявність складеного на користь позивача заповіту [PERSON] знав станом на 2022 рік. Спадкодавиця померла [INFO] , тому необізнаність позивача про смерть [PERSON] в даному випадку і конкретно встановлених судом обставин цієї справи не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем за заповітом про його право на спадкування загалом. Як пояснила представник позивача адвокат Свистуленко М.П. оригінал заповіту перебував у позивача, про обставини його отримання вона не обізнана, позивач та спадкоємиця були знайомі,але не перебували у родинних відносинах. При цьому у позові не наведено коли та за яких обставин позивачем був отриманий такий заповіт, який складений у м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., враховуючи, що спадкодавиця зареєстрована і проживала на дату смерті в. [ADDRESS] . Таким чином у випадку обізнаності позивача про наявність заповіту від 05.02.2019 року складеного на його користь спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , тобто у віці 87 повних років, позивач міг з розумним інтервалом часу цікавитися щодо наявності підстав для його закликання до спадкоємства. Однак жодних доводів на існування непереборних чи істотних труднощів звернення до нотаріуса не навів. Тобто у цій справі саме по собі незнання про смерть, як підстава для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, без установлення інших об`єктивних і непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність пропуску строку. Інші доводи позивача про його віддалене місце проживання у м. Києві, введений на території України воєнний стан, у даному випадку за відсутності інших доказів не є тими причинами, які можуть вказувати на наявність істотних труднощів для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки така заява могла бути направлена поштою нотаріусу або до органів місцевого самоврядування, а правовий режим воєнного стану продовжений на усій території України і на час розгляду справи, при цьому активні бойові дії на території м. Києва та Київської області існували до 30.04.2022 року, враховуючи і те, що такі обставини не є основною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також суд враховує, що після смерті спадкодавиці [PERSON] заведено спадкову справу від 28.04.2023 року, спадкоємцями якої за законом її діти: [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину у встановлений законом строк і можуть претендувати на земельну ділянку з кадастровим номером 1822581700:04:000:1018, яка також увійшла до складу спадщини. Зазначені обставини в сукупності свідчать, що позивачем без поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини, тому суд відмовляє [PERSON] у задоволенні його позову. Враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України\~та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають. Враховуючи викладене вище, на підставі 1272 ЦК України, та

Outcome: dismissed